o nálezu hranatých valounů v Čechách. 315 



čaply a Předonínem u Koudnice (ve výši asi 205 m. n. m.). Byl 

 velikosti hlavy a měl tři ostré hrany a tři vyhlazené plochy v podobě 

 trojbokého jehlanu sestavené. Spodní plocha byla zakulacená, jako to 

 u jiných valounů bývá. Tomuto prvému nálezu jsem nedůvěřoval, ač 

 se srovnával s těmi trojhrany, které mi bylo téhož roku poznati 

 v geologických sbírkách v Drážďanech a v Berlíně. Předsevzal jsem 

 si od té doby věnovati písčitoštěrkovitým vrstvám diluvialním v okolí 

 Kipu větší pozornost, i podařilo se mi objeviti pravé trojhrany i jiné 

 hranaté valouny na několika místech, které tuto uvádím: Na výšině 

 polabské nad Kyškovicemi na tak z v. „Hamráčku" (asi 200 m. n. m.) 

 na povixhu písčitoštěrkovité vrstvy diluvialní ; na písčitoštěrkovité vý- 

 šině diluvialní jižně od Podlusk zvané „Na vrchách", opět na povrchu 

 (ve výši 210 m. n. m.); na povrchu mocných písčito stěrko vitých vrstev 

 diluvialních „Na Šibeníku" nad Hracholusky (as 215 m. n. m.); na 

 povrchu týchž diluvialních vrstev mezi Hracholusky a Račiněvsí (210 

 až 220 m. n. m.) a mezi Hracholusky a Vescem (220 až 224 m. n. 

 m.). Jinde jsem až posud nehledal hranatých valounů, ale doufám, 

 že budu moci větší počet nalezišť vytknouti, ba, že i v jiných kraji- 

 nách Čech, kde podobné poměry se vyskytují, jako na vysočině řip- 

 ské, zjištěny budou. 



Roku 1886. vzal jsem nalezené trojhrany české do Drážďan 

 a Berlína a srovnával jsem je s trojhrany v tamějších geologických 

 sbírkách v Německu nalezených. Shledal jsem, že se s nimi shodují. 

 Také výtečný odborník, král. zems. geolog Dr. F. Wahnschaffe, 

 který mé trojhrany viděl, potvrdil můj náhled, že jsou české troj- 

 hrany z okolí řipského shodné s německými trojhrany. 



Každý z našich hranatých valounů jest na jedné straně oblý, 

 avšak na druhé straně má dvě nebo tři plochy vyhlazené. Vyhlazené 

 plochy stýkají se v ostrých hranách, které jsou někdy přímé, někdy 

 obloukovité i vlnité. Tvar hrany i plochy vyhlazené i jejich uspořá- 

 dání vzájemné závisí vůbec na původním tvaru valounu, z něhož 

 hranatý valoun povstal, jak již A. Heim^) dobře poznamenal. Na 

 plochách trojhranu od Podlusk nalézá se rýhování kolmé ku hranám 

 trojhranu. Malé jamky okrouhlé nalézáme někdy na našich vyhlaze- 

 ných plochách též. Na každém hranatém valounu našem pozorujeme 

 hlavně dvě plochy obroušeny; je-li kromě těchto dvou ještě více 

 ploch, pak jsou to plochy původní valounu, a ty bývají vyhlazeny 

 málo nebo zcela nic. I v tom souhlasí naše hranaté valouny s něme- 



^) tJber Kantengeschiebe aus dem norddeutschen Diluvium. 



