o nálezu hranatých valounů v Čechách. 317 



Myslím, že spůsob vyskytování se našich českých hranatých valounů 

 podporuje též theorii dnešním dnem na jisto ^) postavenou, že vy- 

 leštěné plochy hranatých valounů českých povstaly působením pohy- 

 bujícího se větrem písku na valouny, které z povrchu zemského 

 v krajině písečnaté vyčnívaly. Poletování písku na vysočině řipské 

 děje se podnes tam, kde povrch písčitoštěrkovité vrstvy diluvialní 

 jest holý. Letošního roku, kdy v suchých zimních měsících prudké 

 vichry řádily, naskytla se mi ve třech dnech: 9., 10. a 11. února 

 příležitost pozorovati účinky větru na písek na vrcholu Šibeníka. Na 

 místě jodnom, kde větší prostranství písku a štěrku jest, odfukoval 

 vítr písek a navál jej na stráň proti větru stojící, i utvořila se ve 

 třech dnech vrstvička 3 cm mocná; největší zrnka písku toho měla 

 v průměru 1 mm-). Kultura pozemků na celé pláni vysočiny řipské 

 valně omezila poletování písku větrem. Písčité vrstvy vrchní staly se 

 následkem kul tmy spojitější a přilnavější. Naše hranaté valouny ne- 

 vybrousily se za doby dnešní, neboť hladké plochy jejich nemají 

 toho mastného lesku, jaký se spatřuje na hranatých valounech, které 

 se ještě za dnešního dne na př. u Revalu v Rusku aneb u Rathenova 

 v Německu pískem leští. Jest-li však některé naše hranaté valouny 

 na plochách vyhlazených dost málo šátkem otřeme, již se plochy ty 

 zalesknou týmž mastným leskem, jako ty kusy Rathenovské, které 

 se dnes ještě leští pískem větrem hnaným. Jinak shodují se nelesklé 

 plochy našich hranatých valounů s těmi hranatými valouny rathenov- 

 skými, které již lesku pozbyly. Poněvadž jsem až posud našel hranaté 

 valouny v takových místech, kde nedalo se s určitostí tvrditi, že po- 

 loha jejich jest původní, nemohl jsem přistoupiti ku měření směru 

 hran kompasem, jak to A. Mickvič a F. Wahnschaffe učinili. 

 Dodatek. Po sepsání této zprávy podařilo se mi nalézti krásný 

 dvojitý trojhran z tmavého lyditu červeně skvrnitého na vrcholu 

 Šibeníku. Na jedné straně jest četnými důlky opatřen a tvaru obláz- 

 kovitého jako to na stěrkách lyditových v diluviu spatřujeme, na 

 druhé straně má však dva vyvinuté trojhrany s ostrými hranami a vy- 

 broušenými plochami rovnými a vydutými. 



^) F. Wahnschaffe: Ueber die Einwirkung des vom Winde getriebenen 



Sandes etc. Naturw. Wachenschrift. 1888. S. 145. 

 ') Č. Zahálka: O geologickém, petrografick ém a fysikalním výzkumu půdy 



v okolí Řípu. Č. II. str. 11. Koudnice 1889. 



