320 Ladislav Čelakovský 



V nynějších rodech se vtělivších stadií toho vývoje, ovšem ne bez 

 znalosti hlavních zákonů možného vývoje, které musí na cestě fylo- 

 genetické konstrukce sloužiti za vodítko. 



Od poznání fylogenetického vývoje a tudíž od poznání příbu- 

 'zenské souvislosti a odvoditelnosti v jednotlivých oddílech rostlinstva 

 jsou však dosud botanikové dosti vzdáleni. Největší pokrok učinil 

 v tom ohledu nejdůmyslnější ze všech nyní žijících německých botaniků 

 Nágeli ve své „Mechanisch-physiologischeTheorie der Abstammungs- 

 lehre", ve které vytkl poprvé hlavní zásady fylogenetického skoumání 

 v říši rostlinné. Kdyby botanikové těchto pokynů více si všímali a na 

 základech těchto dále stavěly, nebyly by možnými leckteré nejapné 

 domysly fylogenetické, jen tak na zdař bůh do světa posýlané. 



Co se týče fylogenetické souvislosti čeledí a rodů v obšírném 

 řádu Jehnědokvětých (Amentaceí), tedy i tuto posud postrádáme hlub- 

 šího vniknutí do této souvislosti. Nejnověji pojednal o ní K. Prán ti 

 ve svých „Beitráge zur Kenntniss der Cupuliferen" §. 2. a 3. Avšak 

 i tu jest mnoho pochybeného a především nedostává se tam vodících 

 myšlének. Eichler svým originálním výkladem číšky kupulifer (jakožto 

 srostlé ze čtyř sekundárních listenů) provedl sice žádoucí homologii 

 samčích a samicích květů u kupulifer a sblížil spolu Corylacey s Cu- 

 puliferami, avšak jeho výklad číšky neobstál před kritikou na nových 

 pozorováních spočívající, jakož jsem ukázal v těchto zprávách (12. list. 

 1886) v pojednání „o morfologickém významu kupuly u pravých ku- 

 pulifer". Též Prantl o rok později (1887) v Englerových Jahr- 

 bůcher a sice ve článku již citovaném dospěl na základě jiných prae- 

 missí (porovnáním s rodem Pasania) k témuž výsledku, že totiž číška 

 kupulifer jest útvarem osním a nikoli ze srostlých listů povstalým. 



Pokusil jsem se tuto vyvoditi fylogenetické homologie a pochod 

 fylogenetického vývoje Amentaceí podobným způsobem, jakým jsem 

 v sezení společn. nauk ze dne 25. ledna t. r. pojednal o fylogene- 

 tickýrh homologiích, které se jeví ve květenstvích Ostřicovitých (Uber 

 die Bliithenstánde der Cariceen). 



K tomu cíli vyšetřil jsem srovnáváním hlavní vzor nejvyššího 

 vývoje a nejúplnějšího složení u Jehnědokvětých (tab. IX. obr. 1.), 

 ze kteréhož největší díl různých nyní žijících typů rozličnou redukcí 

 odvoditi možná. Třebas vzor tento v úplnosti své toliko v ořešáko- 

 vitém rodu Platycarya uskutečněn se nachází, spočívá předce v tom 

 povšechnější význam jeho, že dle něho poznati můžeme, jakými pře- 

 měnami, najmě redukcemi povstaly sebe různější typy ze staršího 

 pratváru, Ovšena třeba uvážiti, jakými pochody z nejprvotnějších po- 



