o fylogenetickém vývoji rostlin jehnědobvětých. 335 



tvorná a zpravidla i jehněda samicí byla potlačena. Ostatně prýt 

 s jehnědami samčími nevzniká vždy na letorostu loňském, nýbrž i (dle 

 Eichlera) prolepticky na konečném letorostu letošním, takže v tom 

 případě tento obojpoMavním se jeví. Kdežto pak u Pterocarye někdy, 

 u Kupulifer normálně, proleptické prýty opakují pouze konečnou je- 

 hnědu, tož u Engelhardtia a Oreamunoa opakují, ovšem v reduko- 

 vaném bezlistém tvaru, celý konečný prýt s konečnou (ač nevždy 

 vyvinutou) jehnědou samicí a postranními jehnědami samčími. 



Z Betulaceí má Carpinus (habr) samicí letorost konečný a slabší, 

 více méně redukované, chudolisté neb bezlisté, však na zpodu šupi- 

 nami pupenovými opatřené poboční letorosty samčí, oba s konečnou 

 pouze jehnědou, tedy z období třetího pocházející. Arcit není po- 

 hlavní různost mezi konečným a pobočními letorosty tak přísná jako 

 u Juglandeí, poněvadž častěji 1 — 2 nejhořejší poboční letorosty jakožto 

 opakovači samicí prýty se vyvinují (tab. IX. obr. 3. Z), takže tyto 

 poboční letorosty pohlavně od letorostu konečného se nerůzní. Jako 

 Carpinus má se i mongolská Ostryopsis. 



U všech ostatních Betulaceí letorosty zrůznily se pohlavně na- 

 opak v tom způsobu, že se konečný letorost stal samčím, krátké 

 jednoroční prýty poboční samičími. Leč i tehdy nebývá zrůznění 

 to zcela ostře vyvinuto, tak sice že vedle konečného letorostu též 

 postranní brachyblasty se samčím pohlavím vyrůsti mohou, načež 

 opět samčí i samicí brachyblasty na loňském letorostu souřaděné se 

 spatřují. 



Samčí výhonky konečné liší se od samicích pobočných, náležitě 

 olistěných letorostu vždy silnou redukcí, jevící se v ki-átkosti jich 

 a v úplném nedostatku lupenů, a s redukcí pojívá se nezcela úplná 

 prolepsis, t. j. letorost konečný a jeho jehnědy netoliko že se v roce 

 před květní dobou (jarní) zakládá, nýbrž jehnědy samčí dorostou 

 v témž roce do té míry, že nemají zapotřebí ochrany šupin pupenových 

 přes zimu, pročež se tyto ani nevyvinují, čímž konečný výhonek 

 pouze na krátkostopečnou jehnědu, anebo častěji, ježto se hroznovitě 

 rozvětvuje, na krátký, volně přezimující hrozen jehněd redukovaným 

 se stává. 



Mezi Betulacey právě vylíčené patří Ostrya, Corylus, Betula 

 i Alnus ; avšak i tyto rody a jich sekce mezi sebou v jednotlivostech 

 ještě poskytují značnější rozdílnosti. Předně činí Ostrya jakýs přechod 

 k rodu Carpinus tím, že její samicí jehněda rovněž tak jako samčí 

 na konci víceletých makroblastů se nalézají, takže zde již makro- 

 blasty pohlavně zrůzněné nacházíme. Rod Corylus, přísně vzato, 



