352 Fr. Kovář 



V exsikatoru nad H^ SO^ sice zvolna ztrácejí, však opět ji z okolí 

 přitahují, byvše volně na vzduchu ponechány. Přitahování vody na 

 vzduchu, nebo z vodného okolí děje se menší měrou a mnohem likna- 

 věji, než u delvauxitu. Hutnota na vzduchu vysušených diadochitů 

 jest jako u delvauxitu velmi měnivou; patrně závisí na množství 

 hygroskopické vody. Toliko vzorky, vody hygroskopické předem zba- 

 vené, mají hutnotu od 1*86 — 2'92 *). I zde nutno hutnotu teprve po 

 předchozím vyvaření vzdušných bublinek stanoviti. 



Pálen v pinsetě přímým plamenem plynovým, diadochit svítí ; 

 pouští vodu a kyselinu sírovou, nabývaje po vychladnutí barvy čer- 

 venohnědé v různých odstínech. Podobné barvy nabývá světle žlutý, 

 nebo bělošedý prášek, byv prudce žíhán v uzavřeném, porcellanovém 

 tyglíku. Před dmuchavkou barví plamen nazelenale, nadýmá se a taje 

 na hranách v černou, poněkud magnetickou kuličku. 



Ve studené, koncentrované kyselině solné a dusičné, jakož i ve 

 zředěných těchto kyselinách za tepla, rozpouští se jako delvauxit 

 velmi snadno, s tím toliko rozdílem, že při tom nešumí. Roztok jest 

 žlutý, nebo slabě nahnědlý, při čemž zanechává diadochit pokaždé 

 značný nerozpustný zbytek a do roztoku přechází něco kyseliny kře- 

 mičité. Ve studené vodě vydává bublinky, po zavaření v kousky se 

 rozpadává a do vodného roztoku přechází malé množství kyseliny 

 sírové a sledy chloru. 



Lučebným rozborem kvalitativným byly ve množství převážném 

 objeveny: H^O, Fe^ 0^, P^O^ a SO^. Ve skrovnějších podílech zji- 

 štěna přítomnost kysličníků: CaO^ ^gO^ K^O^ Na^O a SiO^. Ve 

 sledech byl objeven: Cl. 



Připomenouti sluší, že zvláště některé světlé hlízy neobsahují 

 ani vápna, magnesie, ani alkalií ; jiné toliko sledy vápna, však žádné 

 magnesie ani alkalií. Takovéto hlízy jsou poměrně čistším diadochitem. 

 Ve všech případech zanechával zkoumaný minerál dosti podílu, v kyse- 

 linách nerozpustného, jenž má obdobné chemické složení, jako neroz- 

 pustný zbytek delvauxitu. 



B) Výsledky lučebného rozboru kvantitativného. 



Zkoumání kvantitativné provedeno na sedmi různých exemplárech. 

 Pod č. I. analysována bleděžlutá partie mezi delvauxitovou koron 



*) Hutnota diadochitů ze Saalfeldu. (Breithaupt: Bestimmung neuer 

 Mineralien in Journal fúr prakt. Chemie 1837 Bd. I. pag. 504) rz 2.035—2.057; 

 hutnota diadochitů z okolí Nučic (J. Vála und R. Helmhacker: Archiv f. d. 

 naturw. Landesdurchf. v. Bóhmen 1877 p. 384; =: 2.2205- 2.7707. 



