1. 



o povaze a vlastnostech nionocalciumfosfatii. 



Podává Jul. Stoklasa. Předložil prof, K. Preis dne 7. června 1889, 



Čásť druhá '). 

 Rozpustnost monocalciumfosfatu ve vodě. 



O rozpustnosti a rozkladu monocalciumfosfatu vodou existují 

 velmi různé názory. ErUnmeyerovi známo bylo již v roku 56tém, že 

 monocalciumfosfat menším množstvím vody se rozkládá^). Později 

 v roku 1872tém publikoval E. dotyčná pozorování ve „Verbandlungen 

 der math. pbys. Classe der konigl. bayer. Academie" 1872, 269., 

 podle kterýcli monocalciumfosfat v poměru 1 : 100 vodou se neroz- 

 kládá. V roku 76tém pak prohlásil, že jeden díl monocalciumfosfatu 

 teprve ve 700 dílech vody za obyčejné temperatury bez rozkladu se 

 rozpouští. Při poměru skrovnějším než 700 vylučuje se prý dical- 

 ciumfosfat a vzniká volná kyselina fosforečná^). 



Wattenherg ") opakoval pokusy Erlenmeyerovy a shledal, že mo- 

 nocalciumfosfat se za obyčejné teploty již více nerozkládá použitím 

 144 č. vody na 1 č. soli. 



Prof. Márker potvrdil nálezy Wattenbergovy a poměr naznačený 

 platí po dnes za správný. V novější době sdělil H. Otto ^), že již 

 v poměru 1 : 25 se monocalciumfosfat nerozkládá (při 15" C). Nález 

 Ottův jest úplně nesprávným, jakož i nález Wattenbergův ; v obou 

 udaných poměrech se čistý monocalciumfosfat rozkládá. Buď nečisté 

 preparáty, aneb pochybené rozbory mohly zaviniti, že Otto nepostihl 

 rozkladu, tak nápadnou měrou se jevícího, při poměru 1 : 25. 



1) Viz tento Věstník 1889. I. 288. 



2) Jahresbericht 1857. 145. 



3) Berichte der deutschen chem. G. 1876. Strana 1839. 



*) Dr. H. Wattenberg : Zur Bestimmung der loslichen Phospliorsáure in Super- 



phosphaten. 1870. 

 ^) Zeitschrift fůr angewandte Chemie. 1887. Sešit 20, str. 208. 



1* 



