60 F. Vejdovský 



trčí jako nějaký roh z těla ven. V této své poloze udržován patrně 

 zvláštními svaly, jež jako jasné pruhy mezi stěnou těla a pharyngui 

 šikmo v těle probíhají. Ony fungují bezpochyby jako retraktory, po- 

 mocí nichž se jícen opět může zatáhnouti; avšak nepodařilo se mi i 

 tento proces sledovati. 



Vychlípená část jícnu jest trubicovitá, stejného průměru, kdežto 

 část v těle se nalézající jest valně zúžená a rozšiřuje se teprve při 

 ústí pharyngu do žaludku. 



Jakmile vy chlípení jícnu dosáhlo svého vrchole, objeví se na 

 jeho zevním obústí několik jasných krupiček, které se čím dále tím více 

 zmnožují, takže se zdá, jakoby ústí jícnu bylo ovroubeno drobounkými 

 perličkami. Mám za to, že jest to produkt slinných žláz, jakéž se 

 u jiných planárií popisují, které jsem však u mikroplany bez průřezů 

 pozorovati nemohl. Možno také, že se vniterný jícnový epithel na 

 tvoření se onoho sekretu účastní. 



Jisto jest, že jícen samovolně se vychlípiti může, aniž by bylo 

 k tomu jiných samostatných svalů zapotřebí. Jak Lang ve své zna- 

 menité monografii Polyclad správně vykládá, svalovina jícnová jest 

 jediným při vychlipování činitelem. Pozorování má to dokládají. 



Ovšem ale vlastní způsob vychlipování jícnu nebyl dosud pozo- 

 rován, jak to ostatně nesnadno u forem zcela plochých. Lang sám 

 u Polyclad vykládá, že trubicovitý jícen, jehož ústí přímo souvisí 

 s otvorem ústním, jednoduše, působením svých svalů vyniká ven. 

 Tomu odpovídají také jeho schematická znázornění polohy jícnu v po- 

 měru k otvoru ústnímu. Taktéž u sladkovodních dendrocoel se vy- 

 kládá vychlipování jícnu obyčejnou protrakcí z úst, v nichž vězí ústí 

 jícnu. Avšak dle mých známostí sahá otvor jícnu sladkovodních pla- 

 nárií daleko za otvor ústní, takže, má-li se vychlípiti, musí asi po- 

 dobný proces vykonati, jako u Mikroplany. Na každý způsob nutno 

 ještě tuto otázku u ostatních dendrocoel důkladněji, než dosud, 

 sledovati. 



O nervové soustavě nemnohé mám připomenouti. Zauzlina mozková 

 prosvítá zvláště v mladších exemplářích hustě sestavenými rhabdity 

 a to zvláště když červ se silněji protáhne. Tehdy jeví se zcela na 

 předu těla uložena zauzlina sestávající ze 2 velmi dlouhých, štíhlých 

 polovin, jichž zadní konec zužuje a ztrácí se pod zažívacím ústrojím. 

 O nervech, které ze zauzliny mozkové vystupují, nemám nijakých 

 zkušeností, tolik ale musím tvrditi, že tak četné a jemné větve, jakéž 

 na př. u Anocoelis jsem v živých Červech pozoroval a vykreslil, 

 u Mikroplany neexistují. Ze smyslových orgánů zmínky hodný jsou 



