62 F. Vejdovský 



ztrácí a nemožno jejich průběh vystihnouti. Zdá se však pravdě- 

 podobným, že táhnou se i dále na zad a snad po celé délce těla, 

 neboť na příznivějších, hlavně vyhladovělých individuích vystupují 

 i v střední části těla takovéto párovité chodby, ztrácejíce se opět 

 v paren chymu tělním. Z nich možno sledovati ještě části po obou 

 stranách jícnu, avšak nikoliv ve směru přímém, nýbrž jako kličky, 

 jež ve stejném tvaru u všech pozorovaných individuí se vyškytaly. 

 V zadní části těla přítomnost hlavních chodeb vystihnouti se mi ne- 

 podařilo. 



Průběh těchto kanálků hlavních nesleduje se tak zřetelností 

 stěn jejich, nýbrž živým vířením; zvláště ve zmíněných kličkách lze 

 viděti, že stěny jejich jsou vyloženy hustým hávem drobounkých brv 

 a takovétéž objevují se i v předních chodbičkách. Jakým způsobem 

 tyto hlavní chodby na venek ústí, nepoznal jsem. Avšak že z druhé 

 strany jsou ve spojení s konečnými apparáty čili vířivými plaménky, 

 to jest pro soustavu pronefridií Mikroplany tak jasné a zřetelné, 

 jako u žádné planarie mně dosud známé a jak nelíčí se také u forem 

 dosud v tom směru sledovaných. 



Konečné apparáty pronefridií čili plaménky vířivé jsou po- 

 měrně snadno k sledování; u mladších individuí zvláště v zadním 

 konci těla za jícnem, u dospělých v celém těle. A tu jest velice ná- 

 padným zjev, že tyto u velikém množství přítomné plaménky, čili 

 pronefridiostomy při optických podélných pohledech pouze po obou 

 stranách těla, těsně pod epidermis ve svalovém apparátu jsou uloženy, 

 kdežto uvnitř parenchymu tělesného nepodařilo se mi ani jediného 

 pronefridiostomu objeviti. Při pohledu vyšším jeví se celá plocha 

 hřbetní pod epidermis proseta samými pronefridiostomy, jež jsou 

 ovšem zřetelné po živém míhání bičíku. Ve tvaru svém neliší se od 

 známých forem pronefridiostomu ostatních hlístů plochých; malé jádro 

 nalézá se ve svrchní části, pod ním pak počíná plamének. Jest tudíž 

 pronefridiostom jednobuněčný. 



Zúžená spodní část pronefridiostomu přechází v kanálek velice 

 zúžený, jejž nesnadno lze ihned objeviti, kterýž ale ve svém průběhu 

 se prozrazuje po přítomnosti mlhavých plaménků. Tyto jsou ovšem 

 menší než plamének pronefridiostomu, jinak ale ve tvaru se neliší. 

 Pečlivé sledování delšího kanálku ukazuje, že tam kde bičík jest vy- 

 vinutý, kanálek sám jest naduřený a upomíná celkem na zmenšený 

 pronefridiostom. Výklad tudíž kanálku samého v ohledu morfologickém 

 byl by ten, že skládá se ze samých jednobuněčných elementů, z nichž 



