o nové fossilní spongii Solidonodus Počtai. 73 



střední chodba až ku kořenu, u něhož se valně zúží. Ve stěnách na- 

 lézají se radiální chodby, které nevycházejí ani na vnitřní ani na 

 vnější povrch stěn. Proto není viděti ostií na povrchu stěn. Teprve 

 když odstraníme povrchovou kostru, objeví se kruhové důlky nepra- 

 videlně roztroušené jakožto průřezy radiálních chodeb. 



III. Kostra. 



Kostra naší spongie byla původně křemitá; nyní však je z nej- 

 větší části ve vápenec a limonit proměněná. Hodíme-li tudíž kus 

 kostry do kyseliny solné, vytratí se vápenná kostra zcela a zůstane 

 jen kostra limonitová se zbytky původní křemité kostry. Na povrchu 

 nalézáme kostru vápencovou neb limonitovou velmi pěkně zachovalou 

 (obr. 8.); uzly jehlic bývají obyčejně 0'2 mm od sebe vzdálené. Li- 

 monitová kostra uvnitř stěn je velmi chatrně zachována. Větší kus 

 křemité kostiy nalézti je velmi těžko. Nejlepší byl ten, který je 

 vyobrazen dle 100 X zvětšení na obr. 6. a 7. Kostra tato je na po- 

 vrchu drsná, což je následek chemické proměny její. 



Vnitřní kostra sestává z mřížovitě srostlých jehlic. Jehlice jsou 

 šestipaprskové a mají ve vnitř tři centrální kanálky téže polohy jako 

 osy oktaedru. Tyto centrální kanálky jsou zřídka kde zachovány. Na 

 obr. 6. a 7. spatřujem je pouze v jednom rameni jehlice. Uzel, 

 v němž se 6 ramen jehlic sbíhá, jest kulovitý a není provrtaný, nýbrž 

 plný (k tomu se vztahuje naše rodové jméno Solidonodus). 



Kostra na vnějším povrchu stěn podobá se vnitřní kostře. Čtyři 

 ramena jehlic leží na povrchu spongie, páté jde do vnitř a souvisí 

 s vnitřní kostrou, šesté rameno však, které by mělo jíti z povrchu 

 houby ven, není vyvinuto. Uzly těchto jehlic povrchových jsou téže 

 velikosti jako u jehlic vnitřní kostry. 



Ramena jehlic bývají často nepravidelně skupena. Velmi často 

 připojí se k uzlu šestiramenné jehlice ještě jedno neb dvě ramena, 

 takže jich z jednoho uzlu 7 i 8 vychází. Často zase ramena jehlic 

 nekončí se v uzlu, nýbrž uprostřed neb na jiném místě druhého ra- 

 mene (obr. 7. 8.). Ramena jehlic jsou někdy zakřivená. 



Mezi kostrou nalézá se dosti mnoho velmi útlých křemitých 

 jehlic parenchymových, které se jeví zřetelně teprve při 300 až 

 600 X zvětšení. Jsou přímé , stejně všude silné neb zašpičatělé 

 (obr. 9. 10.). 



Na naší spongii nebyla nalezena žádná krycí blána. 



