Vývoj a morfologie nervové soustavy bilaterií. 101 



hned na to následující zprávy Hatschekovy, které ovšem značnou 

 neurčitostí se vyznačují, a jediné obdivuhodné jsou vůči fantasii, jež 

 domnělá jeho pozorování provázela. Jak u Lumhricus ruhellus (pro- 

 zatím musíme věřiti, že skutečně embrya toho druhu pozoroval*), 

 tak u Criodrilus**) má za to, že pásmo břišní — pojem ganglia není 

 mu zajisté dosti jasným — vzniká z lichého ztluštění ectodermálního, 

 kteréž se do nitra vchlípí a tvoří skutečnou rouru míchovou! Avšak 

 po obou stranách tohoto ztluštění přikládají se ještě zvláštní pásma, 

 prodlužující se z mozku čili t. zv. Scheitelplatte, ve způsobe dvou 

 provazců. Tento výklad, na fantasii se zakládající, odpovídá ovšem 

 ponětí téhož autora o těle annulatů vůbec, jež prý skládá se z hlavy, 

 morfologicky různé od ostatních segmentů, jež dohromady prý tvoří trup. 



Od Semperových názorů liší se tedy výklad ten potud, že hájen 

 zde jediné ectodermový původ nervové soustavy, neboť i dotčená 

 „Scheitelplatte" vzniká zectodermu; jak, o tom nevíme ničehož. 



Jinak jest to u Polygordia. ***) Zde jest sice taktéž vchlípení 

 ectodermu, avšak daleko hlubší, poněvadž prý se buňky dostaly da- 

 leko hlouběji do dutiny tělní následkem svého zmnožení. Kam asi 

 se poděly prodlouženiny mozkové čili jak je zove „Medullarplatten" ? 

 Celkem prozírá celou dotčenou prací nad míru značná nejasnost a ne- 

 dostatek kritiky. Vzav Criodrila za typus — ač jest dle téhož autora 

 Polygordius nejpůvodnějším členitým zvířetem na světě — srovnává 

 nervovou soustavu annulatů v obecném díle své práce s nervovou 

 soustavou arthropodů a přikládá oběma týž tvar a strukturu. To jest 

 celkem správné, avšak jeví se v tomto srovnání právě nedostatek 

 soudnosti v tom ohlede, že jeho „Seitenstránge", jež by měly z mozku 

 vycházeti, odpovídají vůbec jen nervovému sítivu, střední pak pásmo 

 vrstvě buněk gangliových. Víme-li však, že nervové sítivo vzniká 

 rovněž z prvotných hypodermalných buněk, co nutno souditi o tako- 

 vých nekritických a nejasných zprávách, jaké podává Hatschek? Tolik, 

 že lépe správně pozorovati, než nesprávné theorie na okamžitý obdiv 

 vystavovati. 



Ostatně nalezli vzápětí Semper i Hatschek svého soudce 

 v Kleinenbergovi, kterýž obratně vytkl své mínění o prácech 

 zvláště posledně jmenovaného autora. I později ještě připomenul, že 

 pozorování jeho nejsou dokonalými methodami provedena a že jest 



*) Sitzungsberichte kais. Akademie d. Wissenscliaften inWien. Bd. LXXIV. 1876. 

 **) Arbeit. zool. Inst. Wien 1878. 

 ***) Tamtéž, p. 46. 



