Vývoj a morfologie nervové soustavy bilaterií. 125 



však nevycházejí již volně do dutiny tělesné, nýbrž probíhají po 

 obou stranách ganglia ku spodu těla skrze vrstvu nervů bledých. 



Středním pruhem cytoplasmovým (cpm) probíhají výhonky gan- 

 gliových buněk postranních (Ig). Bledé nervy (nch) probíhají spodními 

 polovinami. 



4. Ěez ještě dále na zad vedený (Tab. II. obr. 5.) Nervy peri- 

 ferické (pn) jdou již kolmo ku stěně tělní skrze vrstvu vláken ble- 

 dých. Pruhy cytoplasmové (cp) zřetelnější jen ve svrchní polovině, 

 Bledá vlákna nervová (nch) v obou polovicích. 



5. Ěez ze zadních segmentů, kde vůbec již není nervů periferi- 

 ckých. (Směs chromové a octové kyseliny.) Reticulum nervové s velmi 

 velikými oky mezivláknovými značné, s hyaliní šťávou jadernou. Tvoří 

 téměř jediný celek. V cytoplasmě (cp) možno viděti jádro, o jehož 

 původu nemohu se vysloviti. 



6. Ěez ještě zadnějším segmentem (obr. 7.) z červa ztvrdlého 

 v roztoku kys. chromové se silnou přísadou kyseliny octové. V sítivu 

 nervovém vidný kanálky (c), jimiž probíhají výhonky gangliových 

 buněk ku tvoření nervů neurochordových. Stěny těchto kanálků jsou 

 velmi neurčitě konturované, ale vidno, že malá buňka účastní se na 

 vyložení stěny jednoho kanálku. Cytoplasmové pruhy nemožno vi- 

 děti, patrně následkem naduření reticula. Za to tím zřetelněji vy- 

 stupují jádra, jež jsou uložena na rozhraní mezi reticulem a buňkami 

 gangliovými s jedné, a mezi reticulem a neurochordy se strany druhé. 



7. Ěez asi z poslední desetiny červa (obr. 8.) ztvrdlého v roz- 

 toku, kde kys. octová a chromová v stejném množství zastoupeny. 

 Reticulum nezřetelné, tvořící jakási zhustlejší centra, patrně prvotné 

 skupiny jaderné. 



§ 2. Neurochordy. 



Stálé a charakteristické součásti nervové soustavy největší části 

 annulatů, jimž jsem navrhl název neurocJiordú, — kterýž po jakés ne- 

 chuti a drobné opposici, hlavně se strany německých autorů, posléze 

 předce přijat za všeobecné označení tohoto podivuhodného apparátu 

 břišního pásma — těšily se v poslední době hojné pozornosti badatelů. 

 Přes četné však a různé výklady v poslední době pronesené zůstává 

 nejen fysiologická funkce, nýbrž i anatomická a histologická struktura 

 neurochordů neobjasněnou. 



Po mých zprávách (System und Morphologie der Oligochaeten) 

 přišli Nansen, Eisig, Rohde, Cunningham a posléze Fried- 



