Vývoj a morfologie nervové soustavy bilaterií. 129 



Dle toho nelze připustiti tvrzení jednoho z posledních autorů 

 (Hatschka)^ ku kterému se připojil také Friedlánder, že neurochordy 

 jsou produkty t. zv. neuroglií. Ostatně také sotva asi těmto pozoro- 

 vatelům jest jasno, jak z hmoty, pod uvedeným jménem známé, mohly 

 by se tvořiti neurochordy. Jinak ovšem jest velmi nesnadno nalézti 

 základy neurochordů, i nutno přehlížeti pečlivě série řezové, aby se 

 vystihly ony elementy, z nichž neurochordy skutečně povstávají. Po- 

 něvadž se základy těchto nejeví na každém řezu, nýbrž teprve po 

 několika řezech na jediném, nutno za to míti, že se tvoří samostatně 

 po segmentech a teprve sekundárně splývají. 



Nalezl jsem základy neurochordové na oněch řezech, kde na 

 svrchní straně ganglia založeny současně svaly podélné, tak totiž, 

 že na každé polovině ganglia, těsně ku stěně jich, uložena buňka 

 mesoblastová, teprve později diíferencujíc se ve fibrilly svalové. Ve 

 středu takového řezu, a sice v mělké brázdičce, jež označuje páro- 

 vitost ganglia, shledal jsem 2 větší buňky, jindy 3—4, které jaksi 

 násilím vrůstají mezi obě poloviny gangiiové. 



Na jiných řezech objeví se, že se skupiny těchto mesoblasto- 

 vých buněk, — jež mají jinak vzhled postranních buněk svalových 

 — zveličuje se jedna z nich, vyrůstajíc nad ostatní menší, jichž jádra 

 se intensivně barví a plasma zůstává zrnitou. Ve zveličené buňce 

 jest jádro nezřetelným a obsah hyaliní. Tato zveličená buňka jest ve 

 středu, mezi ostatními malými. 



V dalších stadiích nepodařilo se mi nalézti již elementy bu- 

 něčné; místo, kde dříve byly malé buňky, nalézají se již velmi dro- 

 bounké fibrilly podélné, zřetelné po intensivním se zbarvení. Fibrilly 

 tyto objímají po obou stranách průřez zveličené buňky, jejíž jádro 

 taktéž nepodařilo se mi objeviti a jejíž plasma stala se téměř homogení. 

 Fibrilly svalové vnikají více méně do hloubky gangliových polovin. 



Tyto střední zveličené buňky jsou základem neurochordů me- 

 diáního, opakujíce se, jak již řečeno, v určitých vzdálenostech za 

 sebou a bezpochyby sekundárně splývajíce. 



Buňky neurochordové jsou tedy solidní dosud, neprovrtané. 



Avšak později vidno již, že středem jich táhne se jiný element, 

 zřetelný po více méně intensivním zbarvení pikrokarmínem a jevící 

 se na řezech jako kroužek centrální, od něhož sbíhají ku periferii 

 jemná vlákenka, znatelná teprve při velmi silných zvětšeních. Jest 

 jisto, že to jsou vlákna cytoplasmového sítiva. Střední element není 

 pak nic jiného, než výhonek gangiiové buňky, jenž prorůstá již tímto 

 mladým neurochordem. 



Tř.: Mathematlcko-přírodoTědecká. 9 



