Vývoj a morfologie nervové soustavy bilaterií. 133 



avšak nestejné tlouštky, což pochází bezpochyby od nestejného půso- 

 bení reagencií. 



Na povrchu zevní pochvy vystupují v přídě všech neurochordů 

 3 zřetelné otvory (o), jimiž výhonky buněk gangliových vnikají do 

 nitra neurochordů. Jsou to ony „merkwůrdige Nervenorgane", které 

 popsal také Kohde u Sthenelais. 



Přičné pruhy, jež v jistých odstavcích na celé délce každého 

 neurochordů' vystupují, posoudíme na obrazech příznivějších. 



Neurochordy v podélném horizontálním průřezu jsou znázorněné 

 na obr. 10. (Tab. HI.). Nápadná jest především zřetelná struktura 

 nervů neurochordových, jež sestávají ze základní hmoty protoplasma- 

 tické a z fibrill podélných, z převelmi jemných zrníček složených. 

 Tážeme-li se po významu fibrill těchto, tož nelze nám jinak než za 

 sítivo cytoplasmové buněk gangliových je prohlásiti. Sítivo to upra- 

 vilo se ve výhoncích gangliových buněk v podélné fibrilly, jež do- 

 hromady z několika výhonků zároveň tvoří náš nerv. 



Sítivo pochev neurochordových vystupuje v našem obraze, jakož 

 i v jiném (obr. 11. Tab. III.) velmi zřetelně. 



Pruhy příčné, o nichž jsme se výše zmínili, táhnou se na po- 

 vrchu zevní pochvy a lze je pouze při vysokém postavení zna- 

 menati; to zvláště také proto, že se za příznivých použití reagencií 

 slabě růžově zbarví a u hyaliní hmoty neurochordové zřetelněji vy- 

 stupují. 



Rozdělení pruhů těchto na zevní pochvě neurochordové zná- 

 zorněno jest na obr. 2. a 3. (Tab. III.). Nápadné však jest, že se 

 pruhy tyto jeví také na horizontálních průřezech neurochordů a sice 

 mezi zevní a vnitřní pochvou (Tab. III. obr. 4. 6á), takže se spíše 

 zdá, že to jsou jakési septa následující za sebou, jimiž probíhá pochva 

 vnitřní. 



Dle tvarů neurochordů a poměrů, jak se jeví domnělá septa na 

 rozličných místech, stažená neb roztažená, — což také má vliv na 

 zevní podobu neurochordů — jest jisto, že bránice tyto jsou po- 

 vahy svazovité, pružné a že regulují vlastně celý neurochord v době, 

 když se červ za živa stahuje. Zdali v jakémsi vzájemném působení 

 k sobě se nalézají septa všech tří neurochordů, o tom nemohu nic 

 určitého říci, mám však za to, že skutečně v jistých vztazích se na- 

 lézá stahování a rozpínání neurochordů postranních ku středním. 

 Jaký může býti poměr tento, znázorňuje obr. 13. (Tab. IIL). Jsou tu 

 zobrazena 2 ganglia mladého červa v živém stavu ztaženého. Všecky 

 tři neurochordy jsou ztaženy, v kterémž stavu jeví se ve zvláštní, 



