O bludných valounech a o gagatu. 177 



v podobě stropu a rozdělen je ve sloupy, které téměř kolmo na fleci 

 strmí. Plocha styku je rovná jak u flece uhelné tak u znělce a za- 

 padá při 18° k SSV. Znělec nejeví sice na pohled ve styku s uhlím 

 žádnou změnu, Bořický *) však, jenž studoval mikroskopické lístky 

 úlomků znělcových z místa, kde se znělec uhlí dotýkal, shledal, že 

 mají více trojklonného živce. Očividnější jest však změna, jíž nabylo 

 smolné uhlí ve styku s čedičem. Jest černé s kovovým leskem a po- 

 dobá se anthracitu. Jest mnohonásobně rozpukáno a sloupkovitě roz- 

 štípáno. Na puklinách má obzvláště lesk jak ocel neb je pestře 

 naběhlé. Místy proměněno jest v silně lesklý porosní koaks. Hoří 

 velmi nesnadno. Vystoupením znělce Holého Kluku dán byl podnět 

 k utvoření se údolí Homolského pod Proboštovem a vystoupením tím 

 také byly odděleny uhelné flece Holého Kluku od sousedních flecí 

 pod Proboštovem a Zalezlou. Pravá strana údolí Homolského jest od 

 Holého Kluku až do Velkého Března prostoupena množstvím znělco- 

 vých proudů, zvláště větší místo zaujímá znělec proti obci Vitovu. 

 Poslední činnost sopečná nastala v Českém Středohoří jak známo 

 po vyvření znělců, kdy vystoupily čediče trachytové a tachylytové. 

 Tehdejší sopečná síla nebyla již tak značná jako za dob znělců, aby 

 nakupiti mohla vyšších kuželů, nýbrž činost její omezila se toliko na 

 utvoření četných rozsedlin jichž převládající směr byl od J. k S. 

 a tyto vyplněny byly žilami čedičů, hlavně trachytových. Nejmladší 

 tyto čediče prostupují mnohonásobně nejen starší čediče a znělce 

 v okolí našem, nýbrž i ložiska smolného uhlí. Znám jest odtud čedič 

 trachytový s krásnými drůzami Chabasitu z Ěepčic, trachytový čedič 

 od Guntherova mlýna u Zelezlé, od Bastreicherova mlýna u Byůova, 

 ze Šibenice a Velichova u Velkého Března. U velkém množství pro- 

 stupují však žíly tohoto nejmladšího čediče ložiska smolného uhlí. 

 Ony způsobily přehození vrstev, tak že pokračování jedné a téže flece 

 na druhé straně čedičové žíly vrženo jest až o několik metrů výše. 

 Čedičové žíly jsou buď svislé aneb příkře skloněné, majíce sklon 

 65° až 90°. Směr jejich jest S., SSV., SV.a V. Dle jejich směru řídí 

 se též směr údolí Homolského od Holého kluku k Velkému Březnu. 

 U některých žil bylo shledáno, že se ohýbají někdy až pod pravým 

 úhlem; podle toho se pak také směr jejich mění. Žíly čedičové 

 způsobily však také jiné nepravidelnosti flecím uhelným. Pod Janským 

 důlem u Holého Kluku byla vyzdvižena flec uhelná ze svého směru 

 v podobě klobouku do výše, utvořila vypuklý oblouk, spadá opět dolů, 



») Tamtéž. S. 47. 



Tř. mathematicko-přírodoYědecká. 1892. 12 



