178 Čeněk Zahálka 



narovná se a pokračuje v původním směru a sklonu dále. Jinde, jako 

 v Janském důlu, byla jedna flec přehozena a úplně v kusy oddělené 

 rozdrcena. Zřídka kde prostupuje žíla čedičová uhelnou flec a jí zpro- 

 vázející tufy, aniž by byla vrstvy sousední pošinula, jako to jest 

 u spodní flece Janského důlu, kde se při dolováni flec uhelná, 80 

 cm mocná, směru SV. a sklonu 30° k JV. náhle ukončila při svislé 

 čedičové žíle směru SSV., však za prokopanou žílou čedičovou 65 cm 

 mocnou pokračovala flec uhelná pravidelně v mocnosti své, ve směru 

 i sklonu. 



Stěny jmenovaných čedičových žil jsou ve styku s vrstvami 

 tufů, slepenců, jílů, lupků a uhlí rovné, mají však rýhované, hladké 

 a lesklé třecí plochy. Také zde je smolné uhlí při těchto plochách 

 styčných podobno anthracitu. Bývá rozdrobeno, někde rozštípáno aneb 

 ve sloupky rozděleno ; má lesk kovový aneb je pestře naběhlé, místy 

 pozbylo spalných látek. Někde je uhlí porosní a má tvar koaksu. 

 Také čedičové tufy a jíly jsou ve styku s čedičem změněny. Obyčejně 

 jsou pestře naběhlé a rozdrobené i poskytují v místech takových 

 špatné stěny a slemena štol. Čediče těchto žil jsou obyčejně tmavé, 

 někdy zelenavé neb šedé, často porosní. Zvláště zajímavý jsou někdy 

 okraje čedičových žil. Z takového okraje (konce) čedičové žíly v důlu 

 Požehnání Boží vnikají do tufu a uhlí několik cm tlusté výběžky na 

 konci zašpičatělé, všelijak stočené a skomolené s povrchem bradavič- 

 natým aneb hrozno vitým. Takový výběžek vyňatý z flece smolného 

 uhlí je práškem uhelným celý posypán, černě zbarven, uvnitř však 

 má barvu žíly čedičové, k níž přináleží a jest porovitý. Někdy se 

 však ukončují okraje flecí v podobě velkých výběžků, které čím dál 

 tím více se sužují a mají příčný řez velmi nepravidelný, nědy i troj- 

 úhelníkový a ovální. Mnohé výběžky tyto vnikají do prostřed flecí 

 uhelných, čímž je rozdvojují. Nejednou vyskytl se konec výběžku žíly 

 ve štole v podobě kupy, jež nedosahovala stropu štoly. 



Vystoupení čedičů, čedičových tufů a znělců, které se buď při 

 velké mocnosti a tíži po někdejších rašelinách rozlily aneb uložené již 

 ve vrstvách flece uhelné od spodu vyzdvihly, stlačily a mnohonásobně 

 prostoupily, nemohlo zůstati bez účinků na zdejší flece hnědého uhlí. 

 Jednak svým tlakem, jednak vlastní svou teplotou změnily hnědé uhlí 

 na uhlí smolné a způsobily ony změny na plochách styčných s čedičem 

 a znělcem. 



