O bludných valounech a o gagatu. 179 



II. Popis bludivýck valounů. 



1. Valoun z kremitého pískovce. 

 (T. III. Obr. 1.) 



Má tvar zakulacený, sploštělý. Hran nemá, nýbrž je na všech 

 ohybech oblý, povrch má hladký. Zřídka kde objevuje se na povrchu 

 malý mělký důlek. Jen na hořejní části má delší rýhu, která se na 

 dvou místech rozdvojuje. Rozměry jeho jsou : délka 5 cm, šířka 3-65 

 cm, výška 21 cm. Váží 55 gramů. Valoun tento vězel uprostřed III. 

 k těžení hodné fleci smolného uhlí ve Františkově štole v Zalezlé. 

 Když v uhlí vězel obalen byl velmi teninkou blánkou vápence, která 

 byla od hmoty uhelné špinavá, začernalá, po očištění špinavě šedá, 

 v lomu však i na vrypu bílá a v kyselině solné mocně šuměla. Po 

 vyjmutí valounku z uhlí opadala a jen v podélné rýze hořejní spolu 

 s uhlím po delší čas se udržela. Tato blanka vápnitá shoduje se 

 úplně ze žilkami vápence, jež se vyskytují ve zdejším uhlí smolném 

 a o nichž jsme se byli při popisu smolného uhlí zmínili. Barva va- 

 lounu je na povrchu špinavě hnědá, v čerstvém lomu bělavá. Hmota 

 valounů jeví se co velmi jemnozrnná směs dosti čistých zrnek kře- 

 mene, mezi nimiž vystupují ojediněle i zrnka větší 3 až 8 mm 

 v průměru. Plochy lomu jeví na povrchu živý skelný lesk. Zrnka 

 křemenná spojena jsou křemičitým tmelem, složeným z velmi jem- 

 ných dílců barvy světlejší. Kyselina nemá žádného vlivu na hmotu 

 valounu. Pískovec jest velmi tvrdý a pevný. 



2. Valoun křemenný. 

 (T. III. Obr. 2.) 



Má tvar poněkud hranolovitý a na všech stranách skorém čtver- 

 hranného obrysu. Nemá však nikde hran, nýbrž jedna plocha pře- 

 chází ve druhou zakulacenými ohyby. Některé stěny mají mělké, 

 oblé prohlubně neb malé vypukliny. Jeho rozměry jsou : délka 3*3 cm, 

 šířka 2*9 cm, výška 2-2 cm. Váží 29*5 gramu. Valoun tento vyňal 

 jsem z uhlí smolného, pocházejícího z téže flece a štoly, co předešlý. 

 Pokud vězel valoun tento v uhlí, obalen byl velmi jemnou blánou 

 vápencovou téže vlastnosti co u předešlého valounu. Po vyjmutí z uhlí 

 opadala blána z vypuklin, zachovala se však v dutých záhybech po- 

 vrchových místy i s kůrou uhelnou. Barva valounu je na povrchu 

 špinavě šedá až šedožlutá, v čerstvém lomu jest šedožlutý. Hmotu 

 valounu tvoří lesklý, celistvý křemen šedožlutý a neprůhledný. 



12* 



