O nových hlí stech řepních. 315 



se zpět přehýbají. Vaječníky obsahují dosti veliký počet buněk va- 

 ječných, jež jsou uprostřed patrným jádrem opatřeny a jednotlivě 

 za sebou ve vejce (ov) se vyvíjí. 



Oba vaječníky spojují se ve velkou pochvu ústící na zad n í 

 polovině těla nedaleko středu na venek. U samičky 9 mm dlouhé 

 leží pohlavní otvor (vl) 4*75 mm od bradaviček příssavných a 4*25 mm 

 od zadního konce vzdálen. 



Okraje pochny (vulva) jsou zvláště silně schitinisované a tvoří 

 štěrbinu čtyřrohou. 



Vajíčka (ov) jsou ve stadiu zralosti uvnitř samičky 0*225 mm 

 dlouhá a 0*125 mm široká. Vyvíjí se řadou za sebou a jakmile do- 

 spějí, snášen]/ bývají jednotlivé, takže se v těle samičky nenahroma- 

 dují, jako se to děje u heterodery\ následkem toho nenaduřují březí 

 samičky rodu Dorylaimus, 



Tato okolnost zdá se právě býti příčinou, že tento druh t. zv. 

 „vyžilosti půdy" (Růbenmůdigkeit) resp. její spůsobitelé nebyli posud 

 poznáni. Nedosahují totiž v žádném stadiu svého vývoje patrné tlouštky 

 ba ani tlouštky jemného vlasu a vytrhne-li se řepa, nelpí z pravidla 

 na kořínkách — ježto do buněčného pletiva nevnikají — nýbrž 

 zůstávají v půdě. 



Vajíček mohou dorylaimi sotva tak značné množství vytvořiti 

 jako heterodera, ačkoli s jiné strany se nesmí podceňovati ta okolnost, 

 že se vajíčka zde velmi rychle vyvíjí: tak potřebovala n. př. vajíčka 

 od Dorylaimus stagnalis v září jenom 4 — 5 duí k úplné zralosti. 



Zárodky ve vajíčkách úplně vyvinuté jsem nikdy nenalezl, dle 

 čehož by se dalo souditi, že se dále vy vijí až v půdě. Dle pozoro- 

 vání jiných jsou prý zárodky dorylaimů již v obalu vaječném úplně 

 vytvořeným bodcem ozbrojeni, jak to bývá též u jiných bodci opa- 

 třených nematodů. 



Dle Linstowa prodělávají dorylaimi dvě přeměny kůže: 

 jednu, když přecházejí ze stavu embryonálního do stavu larvového, 

 druhou pak, když mění se larvy v červy pohlavně dospělé, pří čemž 

 se bodec obnovuje. 



Samičky Dorylaimů jsou daleko četnější než samečkové (obr. 7.), 

 jež u mnohých druhů zůstali ještě zcela nepoznáni. Samečkové jsou 

 ostatně zcela podobni samičkám, mají však tu zvláštnost, že zadeček 

 na stranu břišní se zálibou v podobu čísla 6 zkřivují (obr. 5. a 7.), 

 dle čehož jich možno již pouhým okem mnohdy rozeznati. Před 

 otvorem řitním mají samečkové, jak svrchu již podotknuto, jistý 

 počet malých bradaviček (p), jež velmi jemnými póry s vnitřkem 



