320 Jan J. Vaůha 



Rozšíření dorylaimů. Co se týče dorylaimů vůbec, již beze vší 

 pochyby všichni mohou býti škodni, možno říci, že jsou velice roz- 

 šířeni po celé téměř Evropě i mimo ni. Nalezeni byli posud v Anglii, 

 Francii, Německu, Norvéžsku, Švýcarsku a v Rakousku a sice přede- 

 vším v Cechách, na Moravě, v Uhrách, Dolních Rakousich, v Krajině 

 a Chorvatsku. 



Poprvé jsem měl příležitost je nalézti r. 1889. v Čechách u Vys. 

 Mýta na řepě cukrovce, kde již po více let řepy hynuly, anižby známa 

 byla jejich příčina. Brzy na to shledal jsem je jako škůdce řepy též 

 na Teresianském statku v Cistersdorfu v Horních Rakousich a na roz- 

 sáhlých lukách statku Miljana u Landsberku v severním Chorvatsku. 



Na svých cestách po Německu a Francii (r. 1890) nalezl jsem 

 je i tam rozšířeny a sice především v provincii Saské (u Alslebenu) 

 na bramborách, kde značné škody působily, rovně jako na řepě po 

 různých místech severní Francie. V nesčetných případech jsem měl 

 příležitost sledovati jejich působení, škůdnosť a rozšíření v okolí 

 města Pelhřimova a Humpolce v Čechách po různých dědinách a na 

 každém téměř poli bramborovém, kde jsem nemoci jimi způsobené 

 po více let zvláštní pozornost věnoval a na polích mnohé infekce 

 s dorylaimy i roupicemi prováděl. 



Též u Pecek v Čechách jsem se~s nimi setkal na zakrnělých řepách 

 Jejich další rozšíření v Rakousku poznati mi bylo umožněno u příleži- 

 tosti studia rozšíření heterodery, kteroužto otázku si položil „spolek 

 pro povznesení výzkumnictví v Rakousku 1 * pod vedením professora 

 z Liebenbergů a r. z Proskovců. 



Z četných případů, jež jsem zkoušel (r. 1891.), shledal jsem, 

 že jsou roupice (Enchytraeus) a dorylaimi mnohem více v Rakousku roz 

 šířeni než heterodera. 



Vedle výše jmenovaných míst nalezl jsem dorylaimy ještě v ná- 

 sledujících krajinách : 



U Kolína (na velkostatku Pecky) byly jimi ve spojení s rou- 

 picemi postiženy řepy a oves. 



Ve Vrchlabí na třech různých stranách shledal jsem v nioh 

 poprvé škůdce řepy krmné a sice na žlutém buráku, který následoval 

 po jarní pšenici hnojené hnojem chlévským, a červeném buráku, pěsto- 

 vaném na půdě Hltí třídy po zelí mrvou chlévskou silně hnojeném. 

 V obou případech byli zastoupeni dorylaimi i roupice. Řepy zůstaly 

 krátké; ač byly nahoře dosti vyvinuty, dole zakrněly, nasazovaly 

 mnoho kořínků, z nichž mnohé již černaly a odumřely. 





