334 v - J - Procházka 



se, že jeho dolní mohutná čásť uzavírá sypkou, nestmelenou lavici, 

 na níž spočívá lavice plná otisků a jader zřídka do ulit a misek 

 obyčejně rozpukaných zaobalena. 



Množství misek lamellibranchiatů a ulit gasteropodů ubývá 

 velmi nápadně do hloubky, tak že v sypké vložce je jich velice po- 

 skrovnu. V dolních lavicích pevného vápence sotva lze jaké nalézti. 

 Alespoň nepoštěstilo se mi spatřiti v nich dosud jedinou větší misku, 

 ačkoliv jsem po těchto pilně pátral. Oprávněného významu pro poznání 

 rázu tohoto vápence má jeho nestmelená lavice, která objevena byla 

 netoliko v zářezu řepském, ale i na levém břehu potoka Besénka. 

 A věru, kdyby nebylo právě těchto nestmelených lavic, neměli bychom 

 ani potuchy o rázu interessantní zvířeny našich litavských vápenců, 

 byť bychom se usilovně vynasnažili seznati jí na osnově výbrusů sebe 

 lepších a pečlivě vybroušenýeh. 



O charakteru této zvířeny promlouvám níže, tuto připomenu, že 

 je bohatá na druhy a obzvlášť bohatá na individua, nikoliv rozmanitá. 



Je-li již zajímavou okolnost, že u Lomnice a u Řepky hořejší 

 vrstva zoogenního vápence jeví různou tloušťku, že tato lavice s tlusto- 

 stěnnými lamellibranchiaty u Lomnicky úplně schází a že u Ti- 

 šnova rovněž nepřichází, stává se ještě zajímavější, přihlédneme-li 

 k tomu, v jakém vztahu je poloha nulliporového vápence za Lomnicí 

 k poloze zoogenního vápence ostrůvka řepského a lomničsko-tišňov- 

 ského. 



Za Lomnicí u starých vápenných pecí obnáší nadmořská výška 

 tamního lithothammniového vápence asi 400 m. Jak J. Piu skal ve 

 své dříve uvedené zprávě sděluje, podstýlal onen vápenec v tamním 

 lomu, otevřeném v letech padesátých, nyní však zasypaném, jemno- 

 zrnný, na jádra a otisky mollusků dosti bohatý vápenec, jehož po- 

 kračování jsem objevil v poněkud nižší poloze lithothamniového vá- 

 pence — jižně za Lomnicí v lesíku Smrčku a za jehož jižní výbě- 

 žek považuji zoogenní vrstvu v zářezu řepském. Nadmořská výška zoo- 

 genního vápence lomničského a tišňovského páčí se asi na 300 — 

 .-J20 m. Vápenec tento označuji jménem vápence ostrakodového, jeli- 

 kož na jeho složení béřou podíl ostrakodi, zastoupení velkým počtem 

 druhů a ještě větším množstvím individuí, kdežto ostatní třídy živo- 

 čišné spoře se vyskytují. 



Zvířena pak slinu, do něhož je vložen molluskový vápenec v le- 

 síku Smrčku, jest shodná se zvířenou slinu, v němž spočívá ostra- 

 kodový vápenec lomničsko-tišňovský a řepský. Z toho přirozeně po- 



