Předběžná zpráva o miocaenech západní Moravy. 



353 



K vůli snazšímu přehledu bohaté zvířeny uvedených dvou nale- 

 zišť, Borače a Lomnicky a k vůli rychlejšímu porozumění vztahu 

 zvířeny jílu ku zvířeně slinu a ostrakodového vápence budiž mi do- 

 voleno vměstnati tuto malý přehledný seznam, v němž číslice ozna- 

 čují počet druhů nalezených na té které lokalitě. 







^> o <5 e t d. r -u. !h. tj. 





společných 



jílu 

 boraěského 



nestmeleného 



vápence 

 lomničského 



slinu 

 lomničského 



Foraminifera . 

 Anthozoa . . . 





175 

 120 



2 



34 

 2 



i 36 



267 



2 



2 



49 



21 



115 



119 

 4 

 2 



14 

 2 



28 



253 



2 



2 



31 



15 



66 



2 



2 



27 



1 



7 

 23 



38 



86 



7 



1 



6 



11 



98 



17 

 11 







Echinodermata 

 Bryozoa . . . 





Brachiopoda . 

 Lamellibranchiata 

 Gasteropoda . . 

 Lepadida . . . 





Balanidae . . . 





Ostracoda . . . 





Rybí otolithi . 





Souhrn . 





715 



587 



166 





237 



Jak patrno, opravňuje počet dosud známých druhů (732) z oněch 

 dvou nalezišť k označení jejich usazenin za bohaté zvířenou. Jíl pak 

 boračský se svými 587 druhy představuje se kromě toho jako nej- 

 bohatší z moravských miocaenních jílů vůbec, a nabývá velké důle- 

 žitosti nejenom pro rakouský miocaen, nýbrž pro veškeru miocaenní 

 oblasť svou velikou bohatostí korálů, jelikož poskytl zvířenu korálo- 

 vou, která předčí svým množstvím druhů nejbohatší fauny ze sicil- 

 ského pliocaenu popsané G. Seguenzou 1 ) a poskytuje dokonalý 

 obraz korálové zvířeny hlubokého moře miocaenního, po níž bylo 

 dosud marně pátráno v oblastech miocaenu rakouského. 



Nerozmýšlím se přisouditi boračské zvířeně vzhledem k po- 

 měrům moravským takovou důležitosť, jaké dostává se po léta zví- 

 řenám jílu badenského, voslavského, sooského a móllersdorfského. 



*) G. Seguenza. Disquisizioni palaeontolog. interno ai Corallarii fossili 



della rocce tertiarie del distreto di Messina. Dispensa prima ed secunda. Torino 

 1863—64. 



Tř. mathematicko-přírodoTědecká. 1893. 23 



