

30. 



Příspěvky k seznání nejstarších zkamenělin českých 

 a evropských vůbec. 



S 1 dřevorytem. 



Podává Jan Kušta v Rakovníku. 



(Předloženo dne 16. prosince 1892). 



1. Calciphyton praecambrii n. 



Z Barrandova silurského, azoického stupně B uvádí se v nové 

 době několik stop organických, ovšem nepatrných. Dr. Poct a 1 ) popi- 

 suje a kreslí z oolitické horniny a to z jikrnatého vápence šachty 

 Jarošovky a z křemičitého oolitického kamene od Dubové Hory, blíže 

 Příbrami, několik nepatrných mikroskopických zbytků organických: 

 z oolitického vápence pouze částečky uhelné a z adinolové horniny od 

 Dubové Hory tvary, jež za jehlice houbové se mohou považovati 

 a pak jednotlivé buňky aneb zřídka řadu buněk uprostřed nějakého 

 pletiva, které jako nejstarší, asi vápen n ý řas jménem Scapina cam- 

 brica Poč. do paleontologie uvádí. Pošepný 2 ) pokládá adinolovou 

 horninu příbramskou za kambrickou, která jest téhož stáří jako Ži- 

 tecké slepence. 



O otiscích spodního kambria jednáme níže. 



Vápencům azoických vrstev, jinak málo rozšířeným, měla by se 

 věnovati větší pozornost a přišlo by se snad na větší počet zbytků 

 organických a zřetelnějších. Již r. 1880. popisuje ve výroční zprávě 

 německé realky Plzeňské Hibsch a Rumler 3 ) vápencovou břidlici 

 od Černic, Letkova a Hrádku okolí Plzeňského, v níž pod mikro- 



*) O oolitických horninách z okolí příbramského. Věstník k. č. sp. n. 1888, 

 p. 421—430. 



2 ) Tschermalťs Min. n. petr. Mitth. 1888, p. 175. 



3 ) Uiber krystallinische Kalke in den azoischen Schichten der Silurformation 

 Bóhmens. Jahresbericht der deutschen Staats-Realschule in Pilsen. 1880. 



