Ku stratigrafii oncophorových usazenin ivančicko-oslavanských. 431 



I zde odhaleny jsou zelenavé sliny, jež velmi snadno lze po- 

 znati a jichž mohutnost přibližně odhadnouti nepřipadá za těžko. 

 V tomto zářezu přistupuje ku vytčeným dříve členům oncophorového 

 horizontu člen nový, lavice toliko z organických pozůstatků složená, 

 lavice congeriová. 



Na přič těmito sedimenty dere se zářez asi půl metru hluboký 

 a odkrývá z dola na horu : 



a) jemný, zelenavý slin, 



b) congeriovou lavici, 40 cm mocnou, 



c) jemnozrnný písek, do něhož vloženy jsou lavice špinavě žlu- 

 tého pískovce. 



Mohutnost písku v té době odhadnouti nelze, jednak, že jej 

 přikrývá v nejbližším sousedství žlutnice, jednak, že to, co po něm 

 shledáme, je toliko zbytek. Naproti tomu je mocnost pískovcové lavice 

 táž, jako lavic oslavanských. I petrografický habitus, jak písku tak 

 i pískovce, neliší se valně od buchalských anebo želkrátských. Podo- 

 tknuto budiž, že pískovec shledán zrna jemnějšího, než zmíněné a tvrdší 

 než tyto. Ani v písku, ani v pevném pískovci zkamenělin nenalezeno, 

 vzdor tomu, že bylo po nich pilně pátráno. 



Za to je následující lavice složena toliko z misek druhu Con- 

 geria. Po slinu anebo po písku, jako příměsi, v této toliko 40 cm 

 tlusté lavici, neshledáno nic, tak že právem třeba o ní tvrditi, že na 

 její složení účastní se pouze organické zbytky. Zachovalosť misek je 

 vemli špatná, vzácností velikou považovati sluší náhodu, když po- 

 daří se vůbec při drobení hmoty této vrstvy na rozlomených plochách 

 uviděti misku neporušenou. Na isolování takovéto misky nelze ani 

 pomýšleti ; přesvědčíme se vždy, že se okamžitě rozpadne v malé střípky, 

 jakmile se jí jenom dotkneme. Z obrysu a z velikosti těchto misek 

 soudím, že přísluší druhu Congeria cf. clavaeformis Krauss v osla- 

 vanských, buchalských píscích a pádochovskému štěrku hojnému. Pla- 

 vením hmoty této lavice přesvědčil jsem se náležité, že nepřechovává 

 vplavené mořské druhy. Toliko v jednom exempláři, bohužel, že ve- 

 lice špatně zachovalém, který se záhy rozdrobil na malé kousky, ob- 

 jeven druh Unio cf. Eseri Krauss. Misky jeho úplně shodovaly se 

 s onou, již se mi poštěstilo nalézti v druhém zářezu buchalském. 



Congeriová lavice ostře je ohraničena od písku i od slinu. 



Mohutnost zdejších slínů nelze za nynějších okolností ani přibližně 

 určiti. Blízký svah sv. Jakuba ze syenitu složený dostatečným je důka- 

 zem, že není velká. Nade vši pochybnost jest pak jisto, že podklad 

 skládá perm, zastoupený v nedalekých zářezech břidlicí a pískovcem. 



