Ku stratígrafii oncophorových usazenin ivančicko-oslovanských. 445 



vého pískovce proloženými. Zvířena těchto písků je velmi nepatrná, 

 chudičká; jejich petrografický habitus shoduje se s oním buchalsko- 

 želkrátských písků. Sliny barvy světlozelené nepřechovávají zvířeny 

 žádné ; plaveny-li byly, zanechávají toliko jemnozrnný křemitý písek. 



K vůli snadnějšímu přehledu a lehčímu posouzení charakteru 

 zvířeny brakické a mořské do písků oblasti ivančicko-oslavanské vlo- 

 žené, a aby vynikla povaha, zejména mořské zvířeny a byl na základě 

 její možným spolehlivý soud o facii vrstev, z kterých pochodí, uvádím 

 následující přehledný seznam. 



Prof. A. Rzehak tvrdí ve svých pracích, že druhy zvířeny 

 mořské, clo písků oncophorových vplavené, pocházejí z grundských 

 písků moravských. 



Podotýkám k tomuto názoru toliko, že stáří písků okolí brněn- 

 ského a oblasti středo- a jihomoravské dosud zevrubně vyšetřeno není. 

 Má se sice za to, že na př. brněnské písky jsou grundského stáří? 

 ale táži se, kterak je možno určiti stáří a poznati vztah miocaenních 

 sedimentů vůbec, pohřešuj eme-li zvířenu. A přec neupře nikdo, že 

 na př. ve zmíněných brněnských píscích dosud toliko několik druhů 

 poznáno, které bohužel jsou pro facielní určení beze vší ceny. Okol- 

 nost pak, že brněnské písky, když již o těchto je řeč, pokrývá slin, 

 není přec dostatečným dokladem pro správnost domněnky, že jsou 

 grundským equivalentní. A rebešovské písky ! Jich dosud známá zví- 

 řena svědčí právě jak pro facii enzesfeldských písků forchtenavských 

 atd. tak i pro grundskou. 



Trvám pevně při názoru, že ve střední Moravě nemáme typické 

 grundské facies. Zvířenný ráz tamních písků odpovídá facii enzes- 

 feldské, forchtenavské atd., nikoliv grundské. Jako nejsme oprávněni 

 pokládati brněnské písky za equivalent grundských, tak nejsme s to, 

 abychom doložili pádnými a hodnověrnými důvody domněnku o equi- 

 valentnosti písků a pískovců vejhonských u Zidlochovic, kopce Práce 

 u Sokolnic, blažejovických, vrchu sv. Urbana u St. Rousinova atd. 

 s grundskými. 



O facielním vztahu našich středomoravských písků, zejména 

 okolí brněnského, sokolnického, rousinovského promluvím v samo- 

 statném pojednání v době nejbližší. Tentokráte spokojím se s po- 

 známkami právě učiněnými. 



Všimněme sobě nyní zvířeny molluskové předcházejícího pře- 

 hledného seznamu. Mezi lamellibranchiaty i mezi gasteropody marně 

 hledáme typy pro grundské písky význačné. Není jich a dodávám, 

 že jich tu není vůbec. Toto podotýkám, opíraje se na své usilovné 



