Nové zprávy o turbellariích. 23 



rmiitu vodním. Jednak tedy paroplavba, především ale jedovaté výtoky 

 z lihovaru smíchovského jsou příčinou, že jmenovaná turbellarie jest 

 ve Vltavě velikou vzácností. V řade let dostalo se mně jen tu a ondy 

 nějakého exempláře. 



V následujících řádcích hodlám přispěti k poznání domácí fauny 

 popisem dvou nových druhů, kteréž již od několika let znám, dosud 

 jsem se však o nich — leč ve výkladech školních — nezmínil, po- 

 něvadž jsem doufal pozdějšími ještě nálezy zbývající mezery u poznání 

 jejich organisace vyplniti. Pohříchu však nedostalo se mně nového 

 materiálu, takže budoucí pozorování musí doplniti to, co zde po- 

 strádáno. 



2. Prorhynchus fontinalís n. sp. 



Druh ten nalezl jsem r. 1882 v několika exemplářích na Šumavě, 

 a sice v malém praménku, jenž stéká se Špičáku na cestě mezi ny- 

 nějšími hotely a Černým jezerem. Červ ten plíží se zde pod kaménky 

 a v bahně a jest zřetelným po bělostné své barvě. Objevoval se pouze 

 na místě, kde voda přímo ze země prýštila, kdežto dále odtud v do- 

 lením toku praménku ani jediného exempláře jsem neulovil. 



Mám dle tohoto fakta, a dle jiných okolností za to, že dotčený 

 Prorhynchus jest forma čistě podzemní, jež jen pramenitou vodou 

 na venek se dostává a zde ještě v bahně a pod kamením místa proti 

 světlu ochranného vyhledává. 



Dosahuje délky až 8 mm, jsou však exempláře menší nebo i při 

 silném protažení těla delší, stihlé, na přídě rovně uťaté a maličko 

 úškovitě rozšířené. Široké, celkem však mělké jamky vířivé jsou da- 

 leko nápadnější, než u Prorhynchus stagnalis. V nich jsou brvy delší, 

 než na ostatním těle. Otvor úst vede do velice zúžené, tenkostěnné 

 pochvy, v níž vězí podlouhlý a stihlý jícen, jímž se rozeznává druh 

 šumavský od obyčejného Prorhyncha. Jícen ten se pod krycím sklí- 

 čkem rychle ^^chlipuje, při čemž zřejmo, že jest na volném okraji 

 hluboce vykrojovaný a vroubkovaný. Až na třetinu své délky může se 

 z úst vychlípiti, při čemž se tato ovšem značně rozšíří. Žaludek úplně 

 neprůsvitný a na stranách nezřetelně lalůčkovitý sahá až na konec 

 těla; při křehkosti těla snadno se protrhá vá zadek těla a obsah ža- 

 ludku prýští ven. 



Z ostatní organisace mohl jsem zjistiti pouze párovitou zauzlinu 

 mozkovou, jejíž předlouhé poloviny zužují se na zad a vybíhají ve dvě 

 stihlé větve, souběžně podél jícnu na zad se beroucí. Slabé a krátké 

 větévky nervové vycházejí též ku přídě a sice šikmo k jamkám čicho- 



