X. 



Enstatiticlíý diabas od Malého Boru. 



Podává dr. Jindřich Barvíř v Praze. 



(Předloženo dne 22. února 1895). 



V žule okolí Malého Boru, vesnice západně od Horažďovic roz- 

 ložené, nalezneme četné žíly dílem rozličných hornin žulám příbuzných, 

 dílem křemene, dílem pak žíly zvláštní horniny, upomínající na ze- 

 lenokamy. ^) 



O minulých prázdninách pozoroval jsem žíly poslednější a seznal, 

 že náleží enstatitickému diahasu. 



Vyskytují se pak žíly diabasové u Malého Boru západně v žule 

 biotitické a biotit-amíibolické, po obou stranách říšské silnice, zvláště 

 pak po levé straně její před Hradešickým farním lesem, a poblíže 

 cesty, vedoucí před lesem tímto ku Záhorskému dvoru. Směr žil těch 

 není zcela přímý, nýbrž jeví rozmanité úchylky, snad (aspoň částečně) 

 vzniklé teprve dislokacemi, ale celkem lze jej označiti jako směr 

 SV— JZ. 



Hornina sama má barvu tmavošedou, zřetelně nazelenalou, vě- 

 trajíc pak nabývá barvy světlejší, až nazelenale bělavé. Prostým okem 

 lze poznati, a sice nejzřetelněji na místech poněkud zvětralých, že má 

 stnMuru oJiticJcou, že skládá se z úzkých lištniček živcových, různým 

 směrem rozložených, a spojených čer navou a zelenavou hmotou ne- 

 rostnou. Tu a onde zaleskne se akcessorické zrnéčko železného kyzu. 

 Velikost lištniček živcových nebývá na všech místech stejná, někde 

 činí délka jejich průměrně asi 1 mm, v jiných kusech méně, i lze 

 horninu nazvati drobnozrnou až jemnozrnou. Jemnozrné partie zdají 

 se na první pohled býti afanitickými, a teprve bedlivějším prohlížením 



*) O horninách krajiny zdejší psal V. v. Zepharomch v „Beitráge zur Geo- 

 logie des Pilsener Kreises." Jahrbuch der k. k. geol. Reichsanstalt, 1854, p. 

 297—300, 305, 306, pak 1855, p. 476, 477, 481. 



Srovn. „Vesmír" 1894, p. 161. 



Tř. matliemallcko-přirodovědecká. 1805. 1 



