Enstatitický diabas od Malého Boru. 5 



serpentin většinou neobsahuje, leda něco málo rudního prášku, a kde 

 vyskytují se zřetelnější zrnka rud, a zdají se býti druhotnými, jest 

 pravdě podobno, že partie ty vznikly z olivínu. Enstatit byl patrně 

 železem velmi chudý. Za to však lze nalézti v serpentinu dosti často 

 ch'obná, poněkud okrouhlá zrnéčka slabě načervenala, vysokého reliéfu 

 a velmi vysokých barev polarisačních, která lze identifikovati s látkou, 

 vznikající rozkladem titanového železa. Jest to titanit. Mohl vznik- 

 nouti bud přeměnou zrnéček titanového železa, původně zde nebo na 

 jiném místě, ale podobá se pravdě, že vznikl částečně také při roz- 

 kladu enstatitu a snad i olivínu samého, že tudíž enstatit obsahoval 

 místem hojně titanu. 



U některých větších skupin serpentinu, 2 až 3 mm. širokých 

 vyskytují se obrysy aspoň částečně upomínající na obrysy hranolového 

 pásma pyroxenů; že pak partie takové jeví se býti dosti jednotně 

 složeny z lupénkii serpentinových a mají sloh místem zřetelně okén- 

 kový, možno míti zato, že náleží původem svým větším, jakoby por- 

 fyricky vyvinutým zrnkům enstatitu. 



Pokud týče se množství takového serpentinu, jenž jeví se býti 

 vzniklým z enstatitu nebo z olivínu, lze říci, že celkem vyrovnává se 

 množství augitu. 



Místem nalezne se také zrnko liřemene čirého vzhledu, že však 

 uzavírá také uralit a serpentin, jest původu druhotného. 



Titanové Mezo vyskytuje se ponejvíce jakožto uzounké lištničky, 

 které dosahují V4 až ^/g mm. délky a prostupují často dvěma i třemi 

 rozličnými zrny nerostů, i také serpentinovými partiemi. Patrně vy- 

 vinuly se aspoň velkou částí nejdříve ze všech součástek. Na koncích 

 svých jevívají někdy omezení rovné, jindy nepravidelné. Silnější zrnka 

 mívají částečně krystalografické omezení. Ani lištničky ani zrnka ti- 

 tanového železa nejeví cizích uzavřenin. Přeměňujíce se obalují se 

 bělavou korou (leukoxenem). Místem obal takový jest poněkud narů- 

 žověle průhledný, vysokého reliéfu a velmi silného dvojlomu, i ná- 

 leží titanitu. Bývá allotriomorfní, někdy však činí přece zřetelnou 

 pseudomorfosu po železe titanovém. 



Kyz železný vyskytuje se poměrně zřídka a to jakožto skupiny 

 zi"néček s výběžky pravoúhelnými a bývá spojen se železem titanovým. 

 Uzavírává drobná zrnéčka plagioklasu a augitu. Že pak obojí tyto 

 nerosty bývají dosti čerstvého vzhledu, lze snad pokládati kyz železný 

 za původní součástku naší horniny, avšak určitě dokázati z mých 

 preparátů se nedá. 



