I 



Pásmo IX. útvaru křídového v okolí Řipu. 



Chci se ještě zmíniti o jiném způsobu tvoření se konkrecí, jenž 

 zvláště ve slinitýcli vrstvách našeho útvaru klidového velmi hojně se 

 vyskytuje. V jednom kusu písčitého slinu pásma VIII. v Lipkovicích 

 nalezl jsem jednou větší množství rozptýlených krychlí hnědého li- 

 monitu. Patrně to byly pseudomorfosy po pyritu. Proměna pyritu 

 v limonit aneb sádrovec jest v našem íitvaru křídovém velice hojná. 

 Limonitové krychle měly velikost až 1 mm^. Kolem těchto krychlí 

 byl písčitý slin zdoben střídavě světle a tmavě žlutými proužky sou- 

 střednými. Zde bylo patrno, že krychle původně pyritová zavdala che- 

 mickou svou proměnou ve vodnatý kysličník železitý příčinu k utvo- 

 ření se soustředně kruhovitých pásků. Kysličník ten putoval od středo- 

 bodu krychlového na všecky strany i seskupil se v písčitém slinu 

 v kulovitých pásmech (na průřezu kruhovitých) právě tak jako se 

 rozptýlí inkoustová kapka v čistém žiráku, pozůstavujíc po vyschnutí 

 též soustředné proužky světlejší a tmavší. — To je příklad v malém. 

 Ve větší míře vytvořují se však soustředně světlejší a tmavší pásko- 

 vité konkrece kolem spongií. Spongie, jako jsou Hexactinellidy aneb 

 Lithistidy, měly jak známo v našem útvaru křídovém původně kostru 

 křemičitou. Tato kostra však je zřídka ještě zachována, obyčejně byla 

 zaměněna v kostru vápencovou aneb pyritovou. Pyrit spongií mění se 

 však u většího dílu našich spongií v limonit a při této lučebné 

 změně putuje jako u předešlého příkladu vodnatý kysličník železitý 

 od středu a zbarví okolní písčitý slin v podobě soustředných svět- 

 lejších neb tmavě žlutých kulovitých slupek. Již záměnou své křemi- 

 čité kostry v krystallinický pyrit, mění se někdy kostra spongie valné. 

 Ještě více však pozbývá spongie tvaru své kostky, měni-li se tato 

 v limonit. Takovou spongii zřídka kdy lze ještě určiti. Cím větší 

 byly pyritové spongie, tím větší povstanou konkrece a tím tlustší jsou 

 jejich slupky. Čím kulatějšího tvaru byla spongie, tím pravidelnější 

 kulatější jsou konkrece. Slupky jejich dají se někdy od sebe též od- 

 děliti. Dále od povrchu zemského, ve hlubší a čerstvější skále, bývá 

 střed konkrece, to jest limonitová spongie, dosti pevná a dá se po 

 rozbití konkrece vyjmouti. U konkrecí, které však jsou blíže povrchu, 

 trvati může rozklad i limonitového středu dále, tak že limonitový 

 střed se víc a více vytrácí, až povstanou uvnitř dutiny, v nichž bývají 

 někdy ještě zbytky limonitu v podobě kousků neb prášku, který 

 chřestí jestliže s konkrecí zatřesem (chřesivce). Velké množství po- 

 psaných konkrecí nalézáme v nejhlubší části slínů našeho pásma III. 

 Jsou pro tuto polohu charakteristické a dají se z Roudnická a Libo- 

 chovicka přes Velvarsko, Slánsko až na Bílou Horu u Prahy sledo- 



