6 XXXV. Jindř. L. Barvíř: 



Nastává otázka: jaká toho jest příčina, že velký počet rudních 

 žil zachovává aspoň přibližně směr břidlic Jílovských? Jsou-li pak 

 břidlice Jílovské právě takovým způsobem hojně rozpukány? A tu 

 mohu dáti odpověď, že břidlice Jílovské právě takovým způsobem, 

 t. j. přibližně aspoň dle směru, částečně pak i dle úklonu svého jsou 

 nebo byly hojně rozpukány a důkazem rozpukání takového jsou také 

 rovnoběžné ku jich směru pruhy křemitého porfyru, které v nich 

 dají se sledovati, pruhy to zřetelně pozdějšího vzniku nežli jsou 

 břidlice samy, neboť jeví místem povahu zřetelně intrusivní. 



A právě přítomnost těchto rovnoběžných pruhů křemitého por- 

 fyru jest předůležita také ještě pro ocenění třetí otázky, ^dali rudo- 

 nosné Uly Jílovshé jdou do hloubky. 



Křemitý porfyr jest horninou vy vřelou z hloubek zemských, 

 i jdou tudíž nebo šly pukliny hornin, jimiž procházejí, aspoň na ně- 

 kterých místech nepochybně také do velikých hloubek zemských, 

 jinak by byl nemohl porfyr jimi vyvříti nahoru. 



Jdou-li však i Jílovské břidlice samy do značných hloubek? 

 Nepochybně jdou, známkou toho jest úklon jejich většinou příkrý, 

 činící často 60 — 70" na VJV, tudíž do hloubky. Ale pravím hnedle 

 napřed, aby se nezdálo, že přeháním snad líčením svým, že budu 

 mluviti o hloubce rudonosné hlavně jen potud, pokud byla u řeky 

 Sázavy sledována, totiž jednak v hloubce jdoucí ku hladině Sázavy, 

 kam ji každý sledovati může, a pak v hloubce, do které staří přišli 

 na „couku" Vácslavském a Kocourském, kdežto dle Alois a Mayera 

 (v hr. Sternberga díle na str. 29.) bylo pracováno 50 sáhů pod 

 hladinu Sázavy. Pokládám-li hloubku tu za hloubku plochou, činí to 

 kolmé hloubky při jen prostředním úklonu přes 35 sáhů čili přes QQ m. 



Hladina řeky Sázavy má dle vojenských měření nadmořskou 

 výšku u Kamenného přívozu na východě 220 m, u Pikovického mlýna 

 na západě 203 m, tudíž proložíme-li hodnoty pro místa ležící mezi 

 body těmi, máme nadmořskou výšku pro mlýn Žampašský asi 217 m, 

 pro ohyb Sázavy jižně od vesnice Luk 212 m, pro ústí Bohulibského 

 potoka do Sázavy 208 m. 



V samém niveau Sázavy dokazuje zlatonosnost každému „couk" 

 Vácslavský. Dále byl zde zlatonosný couk Marie Teresie, po němžto 

 byla dělána štola. Dosti blízko ku niveau Sázavy jeví i Šlojíř ve 

 Studeném ve prorážce hojné kyzonosné druhotné žíly křemenné a vá- 

 pencové. 



kraji lesa po pravé straně potoka Boreckého. Vápenná voda vyvěrá pod ústím 

 potoka Bohulibského ve stráni nad Sázavou. 



