Geognostické poměry zLatonosného okrsku Jílovského 15 



Tudíž hych nejprve doporučoval hutati na vrstvách zlatonosných 

 u Jílového : 



1. mezi Jílovým a Radlíkem na části vrstev Tobolských a Šlo- 

 jířských ode svrchu dosud netknuté, 



2. na pokračování Kocourských a Klobásovských vrstev za Jí- 

 lovým, 



3. prohloubiti staré jistotně dříve zlatem bohaté doly na Tobol- 

 ských a Sloj irských vrstvách u Jílového (nejdříve na Tobolských), 

 a to aspoň na hloubku kutáním dokázané zlatonosnosti „couku" Vác- 

 slavského, t. j. na 66 m pod niveau Sázavy, 



4. prohloubiti podobně řadu Radlických dolů na východ od Pražské 

 nové silnice v lese se táhnoucí, pokud jsou poblíže porfyru čili pokud 

 důvodně lze říci, že mohou obsahovati do hloubky pukliny žilami rud- 

 ními naplněné, a sice vyhloubiti je prozatím aspoň do podobné hloubky, 

 jako ve případě předešlém, t. j. aspoň na 66 m pod niveau Sázavy. 



Eventuelně pak, to jest po dalších úvahách na místě samém, 

 doporučoval bych kutati: 



1. aspoň na Tobolských vrstvách, na části u města, jak se po- 

 dobá, dosud netknuté, 



2. od listí Tobolských vrstev u Sázavy po těchto vrstvách ke 

 vsi Lukám, podobně od ústí Šlojířských vrstev u Sázavy po těchto 

 vrstvách ke vsi Lukám. 



Ale mimo výsledky tuto uvedené podařilo se mi nalézti také 

 pokračování zlatonosné horniny Bohulibské, kterou již z jara letoš- 

 ního roku jsem i mikroskopicky byl prozkoumal. Jest to hornina 

 eruptivní, hiotitický diorit se druhotnými žilami křemennými, kteréžto 

 žíly obsahují zlatonosnékyzy a zlato ryzí. Podařilo se mi 

 nalézti, že hornina tato není omezena jen na Bohulibý, nýbrž že táhne 

 se odtud na SSV až na návrší „U obrázku" západně od Jílového 

 a JJZ až ku Sázavě, tedy délkou přes 2 km. 



Jakožto hornina eruptivní jde diorit Bohulibský nepochybně na 

 některých místech do hloubky, to rozumí se již samo sebou, jakmile 

 víme, že jest eruptivní. Ale jest také, pokud se dá pozorovati, celou 

 délkou zlatonosná. Byloť na ní od starodávna pracováno na zlato 

 „U obrázku," kdež jest řada starých hald (Ostřetínských hald dle 

 mapy Pošepného) v lese ukrytá, opět jedna halda jde v řadě za druhou. 

 V jedné haldě nalezl jsem i starodávný hornický plechový kahanec, 

 důkaz to, že doly nebyly zde jen povrchní. Příslušnost hald těchto 

 ku Bohulibským tušil již Pošepný (srovn. str. 67. a 70. spisu jeho) 

 dle směru jejich řady, ale příčiny souvislosti nevyzkoumal. 



