2 XLIII. Čeněk Zahálka: 



Po celé své délce zavlažováno je dno důlu potokem Pšovkou, 

 jenž od svélio počátku až k ústí má několik jmen: Palácky, Hlu- 

 čovský, Kokořínský, Kroužecký, Vrutický potok a Pšovka. Na mnoha 

 místech rozšiřuje se Pšovka v dlouhé tůně (rybníky) jako u Nového, 

 Podhradského a Hlučovského mlýna. Mnohé tůně byly zrušeny, jako 

 u Vrutic, kde mocné rašeliny odkryty na jich místě. Zelené lučiny 

 vroubí Pšovku a jen výminečně přerušeny jsou chmelnicí neb rolem. 

 Při Pšovce rozkládají se v horním oddělení Dolní Houska, Konrads- 

 thal a Albertsthal, v dolním oddělení Lhotka, Hleďsebí a Vrutice. 

 Jinde všude tichost a odloučenost panuje v důlu, přerušována pouze 

 klepáním mlýnic, jichž dosti od počátku až k ústí důlu je roztroušeno. 



Po obou stranách důlu rozkládají se velmi lírodné planiny a v těch 

 založeny jsou po pravé straně Nový Kokořín se zámečkem a Malým 

 Kokořínem, Zavadilka, Bosyně, Vysoká ; po levé straně Sedlec, Hrad- 

 sko, Kanina, Nebužely a Střemy. 



Střední oddíl Kokořínského důlu slyne přírodními krásami, které 

 čím dále k severu tím více se stupiiují až v okolí hradu Starého 

 Kokořína v celé své divoké romantice vystupují. Proto i nás to sem 

 táhne, ježto víme, že i geologické poměry zdejší nás překvapí a v mno- 

 hém poučí. Příčinou přírodních krás Kokořínského důlu jsou pískovcové 

 vrstvy pásma VIII. a IX. zdejšího útvaru křídového, které ve dvou, 

 dál k severu ve třech mohutných stupních v obou stráních vystupují, 

 jsouce přerušeny roklemi neb rozsedlinami (skužně zvanými) i tvoří 

 někde řadu věží. sloupů neb velkých kvádrů, rozdělených v mocné 

 desky, z nichž nejvyšší kulovité zbytky takovou polohu mají, že 

 o jejich stálosti v poloze často pochybujeme. Na úpatí skal těch ne- 

 zřídka odpočívá sřícený kvádr, o němž obyvatelstvo vypravuje, kterak 

 sřltiv se se skály, s ohromným rachotem dolů se valil, porážeje na 

 cestě své největší kmeny borovic. 



Vysvětlení vzniku rozmanitých tvarů pískovcových skal je jedno- 

 duché. Především se oddělují pískovcové skály ve směru loží (podle 

 vrstevnatosti) v těch místech, kde je vrstva pískovce neb slepence 

 s chudým tmelem. Tam pískovec větráním snadno se rozdrobí, zvě- 

 tralé částky voda splákne, i povstávají mezery rovnoběžné s lóžemi. 

 Nápadná jest ku příkladu mezera, která vzniká podle vrstvy velmi 

 hrubozrnného pískovce 0'7 m mocné ve vyšší části pásma VIII. v Jí- 

 rově a Beránkově rokli a pod Kozlovcem u Lhotky, podobně v- jiné 

 vrstvě hrubozrnné 015 m mocné u Kroužku při Nebuželském důlu, 

 aneb dle slepencové vrstvičky 0-2 m mocné u Štampachu a jiné. — 

 Druhý způsob oddělování se pískovcových skal děje se kolmo ku 



