Studie o Isopodech. 7 



Leydig^^) považuje chitin přímo za plasmu se změněnou konsi- 

 stencí. Názoru tomu svědčí mnoho okolností. Mimo jiné zajímavý 

 fakt WiNKLEREM ^^) u Gamasídú pozorovaný, že chitin sestává tu ze 

 dvou vrstev, z nichž spodní se barví tak jako plasma.^^) U Ligidia 

 pozorujeme při tvoření se reservních zubů mandibul, že hypoderraalní 

 buňky vybíhají ve výběžky (obr. 58, 59J, jichž plasma pozbývá po- 

 zvolna své zrnitosti, až přejde v homogenní, hnědavý chitin. 



Pokožkové výtvory jeví sice u Oniscodeů značnou rozmanitost, 

 dají se však uvésti na dva typy, 1, výtvory chitinu samotného, 2. výt- 

 vory plasmatických výběžků buněk hypodermalních. První typ v nej- 

 jednodušší formě jeví se jako šupinky Leydigem pro Porcélliony po- 

 psané.^"*) Šupinkovitost tu můžeme však velmi často pozorovati. Každé 

 šupince odpovídá jedna hypodermalní buňka (obr. 27). Šupinkovitost 

 přechází v třásně (obr. 12.) jaké v největší míře na břišní straně nalé- 

 záme. U Hygrophileí na posledním článku noh třásnitost nejmarkantněji 

 je vyvinuta, největšího stupně dosahuje u HaplopJitJialma. 



Druhý typ výtvorů pokožkových tvoří štétinky sedící nad ka- 

 nálky v chitinu, jimiž prostupuje plasma buněk hypodermalních. Ka- 

 nálky nejsou rovné, nýbrž na basi šroubovitě vykroužené nahoru se 

 zužují, pod povrchem však baničkovitě se rozšíří. Zde tkví také roz- 

 šířená část base štětinky, jejíž obal je tu srostlý se stěnou baničky 

 (obr. 13, 24, 42, 57). Takové poměry jeví se u většiny Arthropodů.^^) 

 Nalézáme jamku, v níž sedí štětinka obdaná chitinovou blánkou vy- 

 cházející ze stěn jamky. U Crustaceí velmi často base obdána jest 

 jemnou pohárkovitou pochvou.^®) Pochva zdvihá se ze svrchního okraje 

 jamky a někdy obaluje celou štětinku, jindy jen spodní část (obr. 13, 

 24, 25, 42, p). U Ligidia jeví pochva ovální stloustnutí (obr. 55). 

 U Typhlomsca rozšiřuje se do plochy, opatřena je jakýmisi dvěma až 



") Leydig: Zum feineren Bau der Arthropoden. Anat. u. Pliysiol. 1855. 



•2) WiNKLEE W.: Anatomie der Gamasiden. Arb. aus d. zoolog. Institut 

 Wien T. YII. 



") Zcela přesvědčivý důkaz přechodu plasmy ve výtvory cuticulární podán 

 u Gordiidů prof. Vejdovským (Organogenie der Gordiiden p. 661. Zeitschrift fiir 

 wiss. Zoologie 1894). Tak zv. subcuticula (faserige Cuticula) zachovává zde i různou 

 strukturu plasmy hypodermalních buněk, z nichž vzniká. Přechod cytoplasmy 

 v subcuticulu zvláště v některých případech je markantní. 



'*) Leydig: Ueber Amphipoden und Isopoden. Zeitschriit ftir wiss. Zool. 

 XXX. Suppl. 



^°) Hausee G. : Physiologische und histologische Untersuchungen iiber das 

 Geruchsorgan der Insekten. Zeitschr. fur wiss. Zool. XXXIV. 



^®) Claus C. : Ueber Apseudes Latreilli Edw. und die Tanaiden II. Arb. 

 aus d. zool. Inst. d. Univ. Wien. T. VII. 1888. 



