Studie o Isopodech. 27 



ne dosti prozkoumaných (na př. embryologických) fakt, jevících se 

 u Isopodů, staví dalekosáhlá theorie o postavení korýšů mezi Arthro- 

 pody vůbec. Je to sice originelní, ale sotva správné považovat Iso- 

 pody za příslušníky primitivních, původních korýšů. Detailnější práce 

 embryologické zajisté potvrdí názor můj, ovšem také jinde již vyslo- 

 vený, že Isopodi jsou skupina ne-li redukovaná, tedy aspoň od primi- 

 tivnosti nějaké velice vzdálená. 



Řekl jsem již, že velikou část štětinek a cuticularních výtvorů 

 vůbec u Arthropodů dlužno považovat za orgány smyslové, třeba se 

 nám ne vždy podařilo dokázati jejich innervaci. Smyslové štětinky 

 rozšířeny jsou po celém povrchu těla, na některých partiích velikost 

 i počet jich však je větší než jinde. Zvláště výhodnou polohou, umož- 

 ňující štětinkám místa toho čití intensivnější, nebo , určitého způsobu, 

 — je-li okolnost tato pro existenci zvířete výhodná — některé více 

 se vyvinou, vzrostou. Stejnoměrné skoro rozšíření smyslových pří- 

 věsků cuticularních nalézáme na hřbetní straně Typhlonisca. U Haplo- 

 pMhalma na hrbolcích v určitých řadách některé štětinky se specifikují 

 a za účelem ochrany differencují. U Porcelliona, Onisca a Ligidia 

 na některých segmentech vyvíjí se nápadně jedna štětinka v zadním 

 rohu epimeritu (obr. 37). Neliší se od ostatních štětinek než svým 

 pravidelným postavením a velikostí. Nalézáme tu (obr. 24, 25, 55) 

 pochvu (p) zdvihající se s povrchu chitinu, ze které vyčnívá dlouhá, 

 ke konci se sužující štětinka, jejíž chitinový jemný obal v baničkovité 

 rozšířenině v chitinu ke stěnám této se pojí. Na basi jich nalézáme 

 však velikou buňku smyslovou (obr. 24), velikostí, hustou, jemně 

 zrnitou plasmou a intensivně se barvící plasmou od sousedních buněk 

 hypo dermálních se lišící. Zajímavo je, že se vyskytují jenom na epi- 

 meritech určitých segmentů. U Onisca nese na př. smyslovou štětinku 

 epimerit druhý, třetí, pátý, šestý a sedmý. U Porcelliona první a 

 druhý, pátý, šestý a sedmý. Také štětinky na předu svrchního pysku 

 Typhlonisca a Porcelliona (obr. 12) mají svůj určitý účel. Účel ve 

 spojení s polohou dodávají jim typický tvar stanovený vzhledem 

 k možnosti percepce a ochrany. Poměry pro jednotlivé rody i druhy 

 se mění. Nápadná je podobnost poměrů těchto u Typhlonisca a Ha- 

 plophthalma, pak u Porcelliona a Onisca na druhé straně. Blízky 

 jsou si také Trichoniscus a Ligidium. Ne však všecky cuticularní 

 přívěsky mají funkci smyslovou. Jsou na př. orgány sloužící přidržo- 

 vání, jak Leydig ^*) specielně pro Porcelliony dokázal. Určitou úlohu 



*^) Leydig: Ueber Amphipoden und Isopoden. Zeitschr. f. wiss. Zool. Bd. 

 XXX. Suppl. 



