30 XLY. Bohumil Němec: 



Nervové sítivo (reticulum, Leydigova Punctsubstanz) má u Onis- 

 codeů normální vzhled jemně zrnité massy, v níž probíhají nervová 

 vlákna. Příčný průřez takových svazků vláken nervových liší se 

 však značně od vlastního reticula, takže uváděti reticulum na 

 příčné průřezy vláken nervových ^^) je nesprávným. Vyplňuje mezery 

 mezi vlákny nervovými, jak zvláště krásně viděti lze v posledním 

 gangiiu retinalním u Ligidia. To odpovídá také jeho vzniku. U embryí 

 nejdříve se vyvinou vlákna nervová, mezi nimi pak jádra jednotlivých 

 buněk vzrostou, méně intensivně se barví, až konečně se rozpadnou.^*') 

 Na embryích Ligidia dá se celý pochod velmi pěkně sledovati. 

 V gangliích břišních tvoří reticulum dvě skupiny hlavní, jež prostírají 

 se i do base postranního nervu periferického (obr. 50, P S), a partie 

 menší obklopující příčné kommisury. 



O významu nervového reticula nedovedeme mnoho říci. Leydig 

 (Zelle und Gewebe, 1885) praví, že je podpůrno-pojivou hmotou, 

 s neurogliou obratlovců rovnocennou. Interessantní a důležité však je, 

 že dle Kriegera a Biedbrmaníta ^^) periferické nervy částečně v něm 

 se rozvětvují a končí. Mohlo by tedy míti jakýsi sprostředkující 

 význam mezi nervstvem periferickým a centrálním. B. Haller^^) po- 

 važuje je také za pojivové a přímo tvrdí, že vzniká z perineuria. 

 Nansen považuje je za pojivový, vlákna nervová isolující element. 



Isolačními elementy jako u ostatních Arthropodů jsou zde neu- 

 rogiiové pojivové buňky, jichž stlačená jádra nalézáme v centrálních 

 i periferických částech nervstva. Některé z těchto jader barví se 

 mnohem intensivněji, než ostatní, tato pak jsou větší, obsah jich jeví 

 i jaderné sítivo. Principielního rozdílu mezi oběma asi není. Pojivové 

 elementy oddělují také gangliové buňky od centrální pleteně nervové 

 a na hranici obou vždy nalézáme stlačená jádra podobná neurogliovým. 



Celé nervstvo obdáno je jednoduchou blanou pojivovou, odpoví- 

 dající perineuriu, u většiny Arthropodů mnohem složitějšímu než-li zde. 

 Ona přechází také na nervy periferické a na konečných jednoduchých 

 vláknech nervových tvoří zvláštní pochvy (Schwannovy?). Průběh ner- 

 vových vláken vylíčen u Crustaceí Kriegerbm, Clausem pro Phronimu^ 

 Biedermannem atd. Biedermann (1. c.) podal celkový obrázek vláken 



^°) Hatschek B. Lehrbuch der Zoologie. 



^'^) Vejdovský F.: Entwicklungsgeschichtliche Untersuchuiigen. 1888-rl892. 



") Biedermann W. Uber den Ursprimg und die Endigungsweise der Nerven 

 in Ganglien wirbelloser Tbiere. 111. Zeitscbr. f. Naturw. Bd. 25, 1891. 



=**) B. Hallek : Uber die sogenannte Leydigscbe Tunktsubstanz im Central- 

 nervensystem. Morpb. Jabrbucb. Bd. XII. 



