Elektrolytický superoxyd stříbra. 13 



krystally superoxydu, [Štětičky vnořeny na zvláštních posuvných sto- 

 jáncích jsouce neseny s hůry kolmo v roztok elektrolytu, jímž tyglík 

 as clo I své výšky plněn, takže střed tyglíku zaujímaly. 



Zprvu spojovány tři takové voltametry za sebou. Zdrojem proudu 

 byly 3 malé články Daniellovy. Ve vedení mohla býti zvláštním klíčem 

 kdykoliv vepjata malá tangentová bussola o známém redukčním 

 faktoru, takže intensita proudu mohla býti kdykoliv pozorována. Dle 

 potřeby seslabován ještě proud vkládáním odporu až 5 Ohm. 



Intensita proudu činila obvykle 



i =: 0*04 Amp. 

 při hustotě na kathodě: 



h = 0-0020 Amp. cm-^ až h = 0-0013 Amp. cm-^ 



nanejvýš však 



1 = 0-06 Amp. 



při hustotě na kathodě 



h — 0-0033 Amp. cm-^. 



V. Novák udává, že pracoval s intensitou i n 0-1 Amp. při 

 hnstotě na anodě h =z 0-02 Amp. cm~^. 



Jednotlivá elektrolyse ponechána v chodu 3'' až 4''. Za tu dobu 

 vyloučil se superoxyd v pěkných nad míru lesklých krystallech ze- 

 jména na ostrých hranách rozstříhaného plíšku. Jen malá část super- 

 oxydu spadla na dno tyglíku. Po této době stal se roztok tak kyselým 

 uvolněnou kyselinou dusičnou, že by se byl vytvořený superoxyd počal 

 v ní rozpouštěti. Okamžik ten prozradí se počínajícím hnědnutím roz- 

 toku. Ve zvláštním k tomu cíli provedeném pokusu zjištěno, že tou 

 dobou obnáší množství kyseliny dusičné v roztoku 



4-47o. 



I lze po té další výtěžek superoxydu na anodě získati jen vý- 

 měnou kyselého elektrolytu za roztok nový, neutrální. Udržeti po delší 

 dobu původní elektrolyt neutrálním vpravováníra čerstvě sraženého 

 bud uhličitanu budí kysličníku stříbrnatého se mi nepodařilo. Při 

 nutné této výměně roztoku nutno veškero stříbro na stěnách tyglíku 

 vyloučené odstraniti rozpuštěním v kyselině dusičné, jinak se při na- 

 lévání roztoku malé krystallky odlupují a vzniká nebezpečí, že by se 

 pak se superoxydem na anodě sebrati mohly. Z té příčiny také na 



