16 XLVIl. O. Sulc: 



NovÁx^i) 122°, 



Fischer ') 150° až 200". 



Že by při rozkladu světelné zjevy k platnosti přicházely, jak 

 Fischer ^) udal, nemohl jsem potvrditi. 



O podrobných vlastnostech zbytku po prvém rozkladu super- 

 oxydu bude níže promlouváno. 



Další rozklad tohoto zbytku nastává pak až v teplotě značně 

 zvýšené, dle Fischera blízko bodu tání olova. Při tomto rozkladu 

 objevují se červené dýmy kysličníků dusíku, současně prchá nové 

 množství kyslíku. Důkladným žíháním zbývá ze superoxydu posléze 

 pouhé kovové stříbro. Tím dán jest jednoduchý způsob analytického 

 určení veškerého stříbra superoxydu. 



Vodík nepůsobí za obyčejné teploty v superoxyd; rozklad však 

 nastává při teplotě nevysoké, při čemž se na chladných částech roury 

 usadí kapky vody, která reaguje kysele. V prvém stadiu rozkladu, 

 které v proudu vodíku dle jediného staršího pokusu (9. listop. 1891) 

 při teplotě 136° až 138° nastává, tvoří se jen málo vody a uniká 

 nadbytek plynu. Teprv při konečném rozkladu se vodík zřetelně spo- 

 třebuje, a tvoří se značně vody. 



Více než na vzduchu trpí superoxyd vodou. Čerstvě připravený 

 superoxyd, stojí-li nějakou dobu voda na něm, vyvíjí bublinky plynu, 

 patrně kyslíku. Proto voda, účinkovavší po delší dobu i v superoxyd 

 již vymytý, znovu jeví reakci na stříbro. Tím ovšem stoupá obsah 

 stříbra ve vyluhovaném preparátu. Tak stoupl dle Mahlt původní 

 obsah stříbra 81*77o po dvoudenním praní na 82'787o5 ^ PO praní 

 třídenním na 83*307o- — Voda vřelá působí ovšem účinněji. Super- 

 oxyd vařen byl s vodou po V/^ dne. Vyloučilo se na stěnách baňky 

 zrcadlo stříbrné. Ve filtrátu od zbytku dává chlorovodík ssedlinu 

 chloridu stříbrnatého. Zbytek reaguje ještě s ammoniakem (viz níže), 

 na důkaz, že se veškeren superoxyd posud nerozložil. V části toho 

 zbytku určeno stříbro žíháním: 



0*6169 plátky poskytlo 0*5465 g stříbra, což odpovídá 88*607o Ag. 



Zahříván s alkoholem vylučuje superoxyd zrcadlo stříbrné. Roztok 

 hnědne, a cítiti jest zápach po aldehydu, který lze přímo dokázati 

 fuchsinsiřičitým činidlem, počneme-li alkohol destillovati. Zvlášť krásné 

 zrcadlo se vytvoří, přítomno-li v alkoholu něco málo ammoniaku. 



V silné kyselině dusičné i sirové rozpouští se superoxyd snadno. 

 Prvý roztok jest barvy hnědé, druhý zelené. Oba chovají se shodně 

 jak z údajů litteratury vyplývá a jak na svém místě vylíčeno bylo. 



