IQ XLIX. K. Sulc: 



ztrácejí svůj baňatý spodek, stávají se štíhlejšími, splývají iia basi 

 nenápadně s kutikulou a všeobecně se nazývají „spines" (Tab. 3. 

 íig. 4. ť, (ž), česky: ostnité vývody. Jsou podoby měnivé; mohou býti 

 o stranách místy vbočených, vybočených, povlovně se sbližujících, nebo 

 ostře zakrojených. 



Do vývodů bradavkovitých ústí krátké, do vývodů lahvicovitých 

 a ostnitých dlouhé a delší trubičky na centrálním konci baňaté nadulé 

 a korunkou opatřené. 



Nacházíme pak: 



na prothoraxu (Tab. 3. fig. 1. I.) 9—15 úzkých ventrálně 

 ústících cylindrů; 



na mesothoraxu (Tab. 3. fig. 1. II.) 15—20 cylindrů ventrálně 

 ústících (pouze ve dvou případech z desíti ústil vždy jeden cylindr 

 dorsálně) a 3 — 6 chloupků; na metathoraxu (Tab 3. íig. I. III.): 

 cylindrů 13 — 24 ventrálně, 3—7 dorsálně ústících; ventrálně 2 — 4 

 chloupky a 6 — 8 bradavkovitých vývodů; 



stigmat dva páry; přední prothorakální má 2—3 terčky peri- 

 stigmatické; druhý metathorakální jich postrádá. 



Dále má: 



abdominalní článek první (Tab. fig. 3. 1. i., 2. atd.) : cylindrických 

 vývodů ventrálních 9 — 14, dorsálních 5 — 9; bradavkovitých 7 — 16; 

 chloupky dva dorsálně a dva ventrálně; 



abdominalní článek druhý: cylindrických vývodů dorsálních 7 — 12 

 (pouze ve dvou případech ústil jeden ventrálně), paramedianních vý- 

 vodů 4, lahvicovitých 4 — 6 (v jednom případě jsem našel i ještě dva 

 vývody bradavkovité) ; ventrálně 2 — 3 chloupky ; ke článku třetímu 

 tvoří článek tento malý výstupek, na němž ústí jeden cylindr; 



abdomniální článek třetí: cylindrických vývodů dorsálních 5 — 8, 

 paramedianních 6 — 8; lahvicovitých 3 — 6, nejčastěji 4; '2 — 3 chloupky 

 ventrálně ; 



abdominalní článek čtvrtý: cylindrických vývodů dorsálních 2—5, 

 paramedianních 6 — 7, lahvicovitých 3 — 4; 2 — 3 chloupky ventrální, 

 mezi nimi ústí skupinka 2 — 3 prostých vývodů; od nich mediálně 

 3 chloupky a na periferii jeden chlup silnější. 



Vývody prosté se mohou vyskytnouti ojediněle na ventrální 

 straně zadku kdekoli. 



Telson (Tab. 3. fig. 2.) jest ohraničen do předu hyperbolou, 

 do zadu parabolou, jejíž vrchol jest uťat; délkou svou rovná se asi 

 předcházejícím třem článkům dohromady: chitinová jeho pokožinka 

 není všude stejně silná; pozorujeme jednak značné diífusní, jednak 



