Příspěvky ku geologii českého diluvia. 3 



Při určování hranců, trvám, třeba nám jakés opatrnosti. Většina 

 pražských hranců patří křemenci (snad nejvíc z pásma d2 pocházejí- 

 cího), který mívá vedle vlastní vrstevnatosti tu a tam ještě jiné puk- 

 liny, tak že je často naznačena kontura „budoucího" hrance. 



Za to zcela jisté a velmi poučné jsou hrance, větrem vyleštěné, 

 jak je W. ve čtyřech exemplárech jménem „vybroušené výhlazy" po- 

 pisuje a kreslí (tab. II. 6, 7, 8). Rýhované hrance se posud u Prahy 

 nevyskytly. 



Vyleštěné anebo rýhované kamínky konečně, když je nalezneme 

 v lóssu samém, poskytnou nám, trvám, zcela přesvědčivý důkaz 

 o aeolickém původu lossu samého. Ty budtež tuto především popsány. 



Vyleštěné a rýhované kameny v navátých hlínách diluvialních. 



Již v květnu t. roku nabyl jsem několik vyleštěných kamínků 

 uprostřed diluvialní žluté hlíny samé, z nichž nejpoučnější jest velmi 

 vyleštěný a mroveň rýhovaný exemplár, který pochází z košířské ci- 

 helny pp. Hlaváčka a Bečky. Poznal jsem ihned význam tohoto nálezu. 



Kamínek tento jest po obou stranách (obr. 1 a, b ve dvojná- 

 sobném zvětšení) krásně a zejména na jedné straně četnými vyšleha- 

 nými jamkami opatřen, od nichž vycházejí husté, jemné rýhy, které 

 zachovávají jeden směr, rovnoběžný s podélnou osou kamene. Zejména 

 pod lupou jeví se krásně skulptura (obr. 1 c). Strana druhá (1 b) 

 má rýhy poněkud vlnité a delší. Kámen jest dosti tence vybroušen 

 (obr. 1 c podává jej na lomu) a zrcadlí se téměř a to nejen na obou 

 stranách plochých ale i na úzkých hranách dokola. Při tom nabyl vy- 

 leštěním tmavé barvy (do šedozelená). Na lomu však zůstává bílým 

 křemencem (obr. 1 d). Zrnka křemenná objevují se na lesklých plochách 

 jako tmavé tečky. 



Z téhož naleziště pochází jiný úlomek křemence, pěkně vyhla- 

 zený, ale slabého lesku. Jiný od Libšic. 



V lubenské diluvialní hlíně žluté nalezl jsem více vyhlazených, 

 poněkud lesklých destiček buližníkových, jejichž tvar i povrch utvořen 

 byl navátým, jemným pískem a prachem diluvialním (obr. 2). 



Domnívám se, že i některé pasourJcové nástroje a úlomky českých 

 nalezišt jsou vyleštěny diluvialním prachem a pískem. Toho lesku ne- 

 shledáváme, trvám, na pazourkových nástrojích neolithických, allu- 

 vialních. 



Konečně asi sem patří též několik do černá vypálených, vyle- 

 štěných úlomků kostí, které jsem v diluvialní kulturní vrstvě u Lubné 

 sebral. 



1* 



