LIIl. Jan Kušta ; 



Uložení lossu. 



V Čechách pokrývá loss hlavně svahy jihovýchodní a východní, 

 odkudž jej prudké, suché větry doby stepní odváti nemohly, kdežto 

 protější, opačně položené strany obyčejně lossu nemají. Tak jsem po- 

 zoroval již dříve v okolí rakovnickém (obr. 3), jak zhora uvedeno, a 

 podobné poměry shledal jsem letos i v okolí pražském (obr. 4). Na 

 rovinách a planinách menších nebývá u nás loss mnoho vyvinut, za 

 to však tvoří na ohromných rovinách Evropy severovýchodní a ze- 

 jména v Asii mocné vrstvy. Utvořily se tu ke sklonku každé větrové 

 doby začátky prachových navátin, za něž později pak další hmota 

 iossová se usazovala, kdežto malou, nezvlnénou pláň prachové bouře 

 jen přelétly. 



Jdeme-li od Smíchova údolím košířským, které jest výtvorem 

 severovýchodního, starého, silurského přesmyku košířsko-karlínského, 

 shledám© více cihelen a zvláště žluté hlíny diluvialní (cihelny pp. 

 Plavého, Hlaváčka a Bečky) po pravé straně než po levé. 



Podobně uloženy jsou navátiny diluvialní v okolí Šárky, na př. 

 na Jenerálce (v cihelně pana Baráčka), kde loss před lety byl 7 sáhů 

 mocný, dále u Podbaby, pak u Libšic (v cihelně tuším pp. Fišera 

 a Dvořáka) a Letek blíže Kralup. Cihelny na pankrácké malé planině 

 (Freiberg, Hofmeister atd.) máji málo lossu. 



Též v chráněných údolích na Zbánu v Lounsku jest vyvinut 

 značně loss. 



Na poučných známých diagrammech pro školy vydaných, jimiž 

 jinak výtečně znázorňují se poměry hlavních geologických epoch v zemi 

 české, třeba si tudíž mysliti na obrazu, jenž představuje diluvialní 

 krajinu okolí pražského, místo lijáků a povodní, které prý nanesly 

 cihlářské hlíny a zaplavily mamuty, soby a jiné ssavce, spíše mocné, 

 suché, prachové větry a bouře, které jsou hlavním původcem těchto 

 žlutých hlin. 



Jiné důvody pro větrný původ lossu. 



Známým charakteristikem žlutých hlin cihlářských v Čechách 

 jest dále jejich nevrstevnatost. Proti podstatnosti této známky činí se 

 tu a tam námitky. 



V diluvialních žlutkách pozorujeme u Rakovníka a v okolí Prahy 

 (na př. za Pankráci a za Košíři) slabé vrstvy, patrně naplavené, 

 někdy z dosti jemného materiálu písčitého složené, které prokládají 

 vlastní loss, od něhož však vždy dobře se liší. 



