IQ LIII. Jan Kiišta: Příspěvky ku geologii českého diluvia. 



Yznikly hladké plocliy větrem ošlelianého kamení.^^) Zdali u nás sou- 

 časné nějakou dobu žily vedle sebe zvířena stepní s lesní, není asi 

 posud definitivně rozhodnuto. 



Vysvětlení tabulky. 



Obr. 1. a). Úlomek křemence, větrem vyleštěný a rýliovnný. V žlu- 

 tém lossu u Košíř. Cihelna Bečky a Hlaváčka. Zvětšeno 

 2krát. 



Obr. 1. b) Druhá strana téhož úlomku. i 



Obr. 1. c) Zvětšené rýhy. 



Obr. 1. d) Průřez na lomu. 



Obr. 2. Úlomek buližníku, větrem vyleštěný. Z kulturní vrstvy 

 u Lubné, blíže Rakovníka. Kejlova cihelna. 



Obr. 3. Uložení diluvia u Prahy. Id loss, na náplavy, eí eluvium, 

 s silur. 

 Šipky naznačují směr panujících větru. 



Obr. 4. Uložení diluvia u Rakovníka. Id liiss, na náplavy diluvialní, 

 p perm a karbon. 



Nakreslil B. Vdolek, žák české reálky. 



^^) Eozdíl ličinku větrních, ovšem v malé míře, vidíme v Cechách jiodnes. 

 Kdo prožil na př. své dětství na českomoravské krabatině a přišel pak do kra- 

 jiny třeboňské aneb lounské a vůbec do planiny aneb krajiny málo lesnaté a 

 mírně pahorkaté, velice ho tu překvapí v letní době zjev jemu cizí a téměř 

 hrozivý, předchůdce bouřky: skutečné vánice prachové, které rázem až oblohu 

 zatemňují. 



^^ 



Nákladem Král. České Společnosti Nauk, — Tiskem dra. Edv. Grégra v Praze 1895. 



