klad na pater a Zdráva Maria (onen na str. 45, tento na str. 286); 

 pak „Ostnec svědomí" a „O pokušení ďábelském" (knížky páté). 

 Z ostatních traktátů ve VrCátkově vydání ještě scházejících jsou 

 knížky „o sedmi stupních duchovního stavu" dle bosáka Davida, 

 „o stavu člověka vnitřnieho" dle Richarda, učence klášter, v 12. sto- 

 letí a „Výklad na knihy múdrosti" dle Roberta Holkota, učence a 

 mystika oxfordského (f 1349) vzdělané. Ty všecky nejsou tedy pů- 

 vodní práce Štítného; traktát pak „o múdrosti" (v Erben, pod č. 24) 

 nezdá se býti hrubě důležitým. 



Ze všech tedy traktátův Štítného, jenžto v Knihách naučení 

 křesťanského obsaženy nejsou, mají toliko „Besední řeči neb Roz- 

 mluvy nábožné" a „Řeči sváteční a nedělní" větší důležitost do sebe. 



Co se týká Řečí svátečních a nedělních, ty spisoval Štítný 

 vedle jiných věcí r. 1392; i zachovaly se v rukopise souvěkém, ale 

 neúplném, v cis. bibliotéce pražské (sig. č. XVII. C. 15.) ve dvou 

 svazcích. Jakkoli spis tento kriticky rozebrán nebyl, nicméně podle 

 zpráv Erbenových (v Uv. XXIII.) a Hanušových (v Uv. XXXV.) za 

 to míti jest, že dotčené řeči jsou větším dílem homilie, v nichž Štítný 

 své mravoučné zásady, již v jiných spisech obsažené, pro širší obecenstvo 

 vykládal. Pravíť Erben přímo : že v těchto řečech celá dlouhá místa 

 z předešlých spisův Štítného se opakují, ano výklad na Zdráva Maria, 

 nepochybně jen pouhý překlad nějakého spisu klášterského, nalézá 

 se tam, s nepatrnou změnou počátku, slovo od slova. 



Zbývají nám tedy jen „Řeči besední". Pokud z rozboru Ha- 

 nušova souditi se dá, jest i v tomto spise jeden traktát obsažen, 

 který také ve Vrťátkově vydání se nalézá, totiž IX. knížky sv. Au- 

 gustina, kterak bojují hříchové proti ctnos tem (v Hanušově 

 Rozboru kap. 32. st. 240. až kap. 40. str. 259.), ale s tím rozdílem, 

 že „Řeči besední" onu část ve spůsobě rozmluvy otce s dětmi podá- 

 vají, kdežto „Knihy učení křest." ji v poučném pojednání vykládají. 



I viděti jest z dosavadního výkladu, že „Knihy naučení křesťan- 

 ského" Vrťátkem pečlivě vydané jsou naproti veškeré pozůstalosti 

 Štítného nejobsáhlejším spisem jeho, jenž drží v sobě — vyjmem-li 

 „Řeči besední" dosud nevydané — velikou většinu traktátův, 

 a sice ty nejdůležitější, jak původní tak dle jiných autorů vzdělané, 

 ku kterýmžto posledním zejména traktáty podle sv. otce Augustina 

 vzdělané přičísti dlužno. Všecky ostatní traktáty jeho, dosud neti- 

 štěné jsou, krom Řečí besedních, téměř naskrze ceny nepatrné. 



Nyní jest nám přihlédnouti k druhé otázce, na začátku této 

 rozpravy položené, totiž k tomu, jak se má spis nově vydaný, „Knihy 



