251 



Proletjela Hindušana 

 i tu Globu*) Tartariju, 

 crni Hindus i Tartaru. 

 Letila sam gospodaru 

 našem silnom Triglav boru, 

 te gledala, sto tam čini, 

 sto tam čini, zapoveda. 



Dále pokračuje o moci Božiče Svarožiče: 



Božič poje po svu zemlju, 

 neboji se Hindušana, 

 niti crnog Tartarana, 

 ni goleme te pustare 

 a prokleté Globe crne, 

 Globe crne Tartarije 

 i te gadne Mandžurije! 



To, co zde uvedeno, postačí bohdá bez dalšího doličování uká- 

 zati, že Milojevičovy písně jsou falsa nejhrubšího zrna. 



Leč ještě o jednom objevení Milojevicovu zmíniti se třeba. 

 Našelf totiž končinu, kde se mluví všecky možné i nemožné nasály. 

 Na str. 159. podána píseň z Albanije strany Avlonské, ze vsi Poljanky, 

 kdež nosovky: úonži car, slowžil svewtoga Djurdja, sána strašná 

 i čowdna, pakolski ljonti gujani, sowlzi proljava, povewlika mowka 

 i towga, proončiti atd. **) 



Nemaje dosti na dvou svazcích „Pesmí i ob i čajů", podal 

 Milojevič srbskému učenému družstvu v Bělehradě ještě silný svazek 

 „sedamstotinaičetrdeset(740)raznihobrednihpesama 

 sa 2450 řeči iz Prave-stare-Srbije", aby je nákladem svým 

 vydalo. 



Družstvo referát o tom svěřilo znalcům Stojanu Novakoviči a 

 Milanu Kujundžiči, kteří úkolu na se vloženému čestně dostáli, po- 

 davše v sezení 1. února 1873 zdání své s bezobalnou upřímností a 

 otevřeností, jaková u věcech podobných nevyhnutelná. ***) Oba znalci 

 souhlasně zamítli nabídku Milojevicovu. Z důvodů, kterými mínění 

 své ztvrdili, připomeneme jen jednu okolnost. Ve sbírce Milojevičově 



*) To tuším má býti poušt Gobi. 



**) slúži car, slúžil u svatého Jiří, saň strašná i cudná (divná), pekelští lítí 

 hadové, slze prolívá, převeliká muka i tuha, proučiti. 

 ***j Otištěno y Glasniku srpskog učenog društva. Knjiga XXXVIII. 1873. 



