252 



nalézají se písně pravé, od mužů v celku spolehlivých psané; do 

 textu jejich rukou Miloj evičo vou učiněny jsou vstavky, směřu- 

 jící k tomu, aby se stáří písní zvýšilo. Tak na př. k verši : 



Pak si ojde u Pirota grada 



připojeny dva verše Milojevicovy: 



u Pirota star-Juga-Bogdana, 

 i siná pomalá Nikola. 



Tím veden důkaz, jak M. nakládá i s písněmi pravými. V ničem 

 mu věřiti nelze a všecka práce jeho se, co do písní a podání, musí 

 odsouditi za ztracenou. 



Ale s tím řada vymyšlenin ještě není ukončena. 



Srb Štěpán Verkovič od drahně let putuje po krajinách polou- 

 ostrova balkánského, sbíraje starožitnosti všelikého druhu a veda 

 s nimi obchod. Jak sám vypravuje, mrzelo jej, že Slovanům se ne- 

 dostává památek starých, i připadl na myšlenku, že by v odlehlých 

 a světu neznámých končinách bulharských nalézti se daly památky 

 takové v písních mezi lidem žijících. I obracel se ke známým tamním 

 s prosbou, aby se dopíditi hleděli zpěvů o Alexandrovi Velikém, 

 o Orfeovi a pod. Dlouho žádosti jeho nenalézaly ohlasu, až pak 

 z cista jasná přece se někdo našel, kdo touhu jeho dovedl ukojiti. 

 Z Rodopu 1866 zaslána mu píseň o Alexandru! Brzy následovaly 

 jiné prastarodávného prý původu. 



Při výstavě národopisné v Moskvě mohl předložiti píseň o Orfeovi, 

 jednající krátce o mládí světohybného pěvce a široce o ženitbě jeho 

 s dcerou krále arapského. Předsedník výstavy Daškov dal ji s pře- 

 vodem ruským vytisknouti. Brzo potom seznámil se Francouz Dozon 

 s novými objevy a podal o nich zprávu. Nejnověji konečně sám 

 Verkovič uveřejnil první část sbírky své s překladem francouzským 

 v Bělehradě pod titulem: „Veda slovena. Bil gar ski narodni 

 pesni ot predistorično i predchristiansko doba". Tu 

 otištěno 15 písní: pět variantů písně o přesídlení národa z krajní 

 země na Dunaj, píseň o svatbě Slunce s dívkou Vnikanou, čtyry 

 písně o králi Talatinu a pět písní o Orfeovi. 



První již pohled na písně ty budí podivení. Všecky epické 

 zpěvy bulharské (rovně srbským) mají verš pravidelný, z přísně od- 

 měřeného počtu slabik složený: písně rodopské naprosto postrádají 

 všelikého takového ladu a skladu. Střídají se tu verše šestislabičné 

 8 verši až 20slabičnvmi ! 



