142 



et fideles nostri dilecti. Presencium sub Regie nostre Magestatis Sigillo Testimouio 

 literarum. Datum Präge anno domini Millesimo Quadrigentesimo Nono die sede- 

 cima Junii, Regnorum nostrorum Anno Bojmie Quadragesimo sexto, Romanorum 

 vero Tricesimo tercio. Ad mandátům d. Regis Jacobus, Canonicus Pragensis. 

 Verso: R. Caspar de Lewbicz. 



In der letzten der älteren und diesen Gegenstand betreifenden 

 Urkunde (d. 1497, 12 Mai), erlaubt König Wladislaw II. über An- 

 suchen der Elisabeth von Brist und Dubeček, die das erwähnte Haus 

 und den anliegenden Garten an einen Altstädter Bürger Namens 

 Mathias verkauft hat, dass dieser Bürger dieselben Freiheiten ge- 

 messen soll, die für dieses Haus von den böhra. Königen ertheilt 

 worden sind und deren sich ihr Gemahl erfreut hat. Der Wortlaut 

 dieser Urkunde ist folgender: 



My Vladislav, z božie milosti uherský, český, dalmatský, charvatský etc. král, 

 markrabě moravský, lucemburské a slezské knieže a lužický markrabě etc. ozna- 

 mujem listem tiemto všem, že jest před nás přistúpila Alžběta, někdy slovutného 

 Prokopa z Břiešté a z Dubečku, oznamujíc nám, že jest prodala dům řečený An- 

 dělův a zahradu ležící na Novém městě Pražském mezi domy Řiehy formana 

 z strany jedné a Kašparovým z strany druhé v ulici, kterúž chodie z Koňského 

 trhu k sv. Jindřichu, opatrnému Matúšovi, měštěnínu Starého města Pražského od 

 zlatého lva, věrnému našemu milému, dědicóm a budúcím jeho. Kterýžto duom 

 svobodný a ode všech berní, poplatkuov a lozunkuov předky našimi, králi českými 

 vyňat a vysvobozen jest, proséc nás, abychme to všecko právo, kteréž muž její 

 na tom domu a zahradě svrchupsané, buď od krále Vácslava, předka našeho, 

 dané, vysazené a námi potvrzené, aneb od jiných králóv českých měl, na téhož 

 Matúše, dědice a budúcie jeho převésti ráčili, tak aby von toho domu a zahrady 

 s dědici a budúcími svými užíval a užívati mohl v tom právě a v těch všech svo- 

 bodách, jako muž její s předky svými bez umeušenie. K jichžto obojím prosbám 

 nakloněni jsúce s dobrým rozmyslem a radů věrných našich, mocí královská 

 v Cechách převedli jsme všecko právo a svobody domu a zahrady Andělovy na- 

 depsaných, předky našimi zapsaných a mocí listu tohoto převozujem a přenášieme 

 na Matúše, dědice a budúcí jeho napřed dotčené; chtiece, aby oni ten duom a 

 zahradu napřed dotčenu s jejich přislušenstvím měli, drželi a toho požívali a nad 

 to jej v těch práviech, svobodách a výsadách dáti, prodati, zastaviti a směniti a 

 neb s ním jako s svým vlastním učiniti mohli a moc měli, jakž by se jim najlépe 

 a najužitečnějie zdálo a líbilo, a to bez našie, budúcích našich králuov českých i 

 jiných všech lidí všelijaké překážky. Jakož jest pak list jeden na týž duom a za- 

 hradu od krále Jiřieho předka našeho jim daný ztracen a druhý list věnný, poněvadž se 

 jest jich táž Alžběta i s dědici svými odřekla a právo své nadepsanému Matúšovi, 

 dědicóm a budúcím jeho prodala, již my ty obadva listy tiemto naším listem mo- 

 říme, kazíme a v nic obracujem, tak, by kdy potom od kohožkolivěk nalezeny 

 byly, buď nynie aneb potomně, že žádné moci ani které pevnosti jmieti nemají a 

 nebudu nynie ani na budúcie časy. Protož přikaznjem poctivým purkmistróm, kon- 

 šelóm, rychtářem i všem obcem Většieho a Nového měst Pražských, nynějším i 

 budúcím, věrným našim milým, abyste svrchupsaného Matúše, dědice i budúcie 

 jeho při těch všech milostech a výsadách svrchupsaných a v listech jeho, předky 



