160 
meest ligne de maaskee Ceratophryderne i HH, wil 
formen. Fremfor alt maa det udhæves, at Dyrets midterste D 
er overmaade høi, og at fra denne høie og flade, men ikke 
brede Ryg skraaner det stærkt ned mod den butte 
Snude, mod Gattet og mod Bugen. Hovedet er meget bredt; n 
dets Brede mellem begge Mundvigene, som ligge bagved ( 
tens bageste Deel, er denne kun lidt stårre end dets stå 
og kun lidt mindre end den halve Afstand fra Næseb 
Gattet. Rostralkanterne ere afrundede, Oinene ikke meget | 
springende, Snudespidsen bred, høi og lodret afskaaren 0 
dets Sider meget håie og afrundede; Næseborenes indb; 
—stand er lig med deres Afstand fra Oiespalten, men bet; 
mindre end deres Afstand fra Læberanden.  Oinene ere 
vanlig Størrelse, Panden noget huul og Tungen aflang, I 
viis smal, fri i sin bagre Halvdeel og tydeligt, om end ikk 
. indskaaren bagtil. To langagtige, i Midten ikke sammens 
”Tandgrupper ere stillede paa Ganen mellem de indre Næsé 
saaledes at de convergere lidt — paa det mindre af de 
Horetrompe 
Aabninger ere mindre end Næsehulernes. En stor Spal' 
liggende Exemplarer noget stærkere — bagtil. 
ligger langs med Underkjæbegrenenes bagre Halvdeel, fører ( 
Hannen?) fra hver Side ind i Strubeposen. 
Huden er ligesom hos Tudserne overalt fuld af ster 
mindre Vorter; meest glatte ere forholdsviis' Lemm iD. 
Bugsiden ere Vorterne i det hele mindre, mere rundå8" 
mere eensartede i Henseende til Form og Størrelse end 
Ryggen. Blandt dennes udmærke sig 6, tre paa, hver Si 
synes at svare til Tudsernes Parotider. De 2 stårre 
Stykke bagved Oinene paa Ryggen, men dog ved 
mellem den egenlige Rygflade og Legemets skraanend 
deres Længde, indbyrdes Afstand og Afstand fra Oim 
omtrent være lige' store, Deres Forende ligger i Linie med 
lidt foran det Punkt, hvor Forlemmernes Bagrand SE 
Kroppen; " Former er nogenlunde oval, men idvrigt 
