163 
buede eller knækkede Tandgrupper; hos dem alle er Trommehinden 
tydelig, men kun hos en af dem (C. ocellatus) findes en Hud- 
bræmme langs med Bagtæerne. De 3 af disse Arter ere allerede 
optagne i ,Erpétologie générale”; de 2 andre ansee vi for nye. 
1. Cystignathus ocellatus (Lin.). 
(Rana pachypus Wied.). 
De Forhold, som udmærke denne Art, ere: 
mm 
-— 
det lange, smalle og spidse Hoved, som den kun har til- 
fælles med den fålgende blandt de os bekjendte Arter. 
US 
Rud 
Tungens dertil svarende langstrakte Form, 
3) At hver enkelt af Ganens Tandgrupper danner en regel- 
mæssig ligebenet Vinkel, hvis Toppunkt vender fortil, men 
at de dog begge ere stillede i en og samme Tverlinie AR 
de indre Næsebor, 
4) De 8 ophåiede Valke med mellemliggende Fordybninger, 
hvis Midtlinier igjen. (navnlig hos de Yngre) optages af en 
eller flere Rækker af smaa Korn, som låbe langs ned ad 
Ryggen fra Nakken til Bagenden. De skulle imidlertid, ifålge 
»Erpétologie générale£, mangle hos meget store Individer. 
Gr 
kd 
At Bagtæerne ere udstyrede med et Rudiment af en Binde- 
hud og med en meget Neslks just ikke saa ganske smal 
Randbræmme. 
S 
Åt Forlemmerne hos Hannen (Rana pachypus Spix) have en 
ganske enorm Tykkelse, og at Tommelen er udstyret med 
2 Hornknuder paa sin indre Rand, en mindre ved Haand- 
roden og en stårre ved Siden af Ledknuden. 
Desuden kan udhæves, at der findes en mere eller mindre 
tydelig Hudrand langs med Tarsens indvendige Side; at der findes 
de sædvanlige Ledknuder under Tæer og Fingre, men ingen Smaa- 
knuder mellem disse; at Bagfåddernes Bagside og Skinnebenets. 
dyre Flade derimod ere tyndt besaaede med smaa ophåiede Punk 
ter; at den indre Fodrodsknude er lille og den ydre aldeles utyde— 
lig. Den tredie Taa naaer i det mindste til Midten af fjerde Taaes 
ii" 
