165 
haanden og Mellemfoden, samt at femte Taa kun naaer til tredie- 
sidste Led (anden Ledknude) af fjerde, tredie derimod til midt paa 
samme Led. — Han og Hun frembyde, efter de foreliggende Ex- 
emplarer at domme, ingen Forskjel i Forlemmernes og Tommel- 
fingrens Bygning, og navnlig findes der ikke hos Hannerne saa- 
danne hornagtige Udvæxter som hos den foregaaende og efter- 
folgende Art; men muligviis ere de foreliggende Individer kun 
Unger, og det er derfor vel muligt, at denne Forskjel ikke er 
constant. I Henseende til Farvetegningen er der ikke megen 
Forskjel mellem denne Art og den plettede Varietet af den fore= 
gaaende; ifålge ,,Erpétologie généråle£ skal den plettede Tegning 
iåvrigt heller ikke være constant hos C. typhonius.  Grundfarven 
er graalig, men falder undertiden i det rådlige; Længdevalkerne 
kunne være hvidlige eller "rådlige; en hvid Linie kan forfålges 
paa Bagsiden af Laarene i den derværende Marmorering, hvilken 
Linie derimod ikke findes hos C. ocellatus. Hos Hannerne er 
der et sortagtigt Bælte paa Undersiden af Hovedet, parallelt med 
Læberanden.  Marmoreringen paa Benene er kraftigere end hos 
C. ocellatus. 
Det stårste Exemplar maaler: 
Længde af Hoved og Krop 44mm eller 1” 61". 
—  B- Bagbenene , . .727m — 2" 9". 
om NEO. DEN 47 Al, 
Det er vistnok med Urette, at Rana sibilatriv Wied saavel 
i …Erpétol, généraleY som af Giinther henføres til C. ocellatus 
istedenfor til C. typhonius. 
3.  Cystignathus labyrinthicus (Spix). 
Af denne store, plumptbyggede Art har Rhdt. fra Lagoa Santa 
hjembragt 3 Exemplarer (2 Hanner og en Hun). Et fjerde Exem- 
plar, en Hun, har Professor Kråyer fanget i Omegnen afBahia 
og hjembfagt til det Kgl. naturhistoriske Museum Hvad der især 
udmærker denne Art er det store, brede og flade Hoved, der 
