167 
agtigt) og mårkt (bruunviolet); der gaaer en hvid Stribe fra hver 
Mundvig til Skulderen, og paa Overlæben findes: vexlende mårkere 
og lysere Pletter, som kunne være mere eller mindre tyde- 
lige. I Live har den mellem de to glandulåse Længdevalke 
liggende Deel af Ryggen en noget smudsig grøn Farve; Valkene 
selv ere grånliggraae og Kropsiderne graaagtige. Den udadven- 
dende Side (Rygsiden) af Lemmerne er graagron,- den indad og 
fortilvendende guulagtig, den bagtilvendende stærkt straaguul og 
sort marmoreret, med Undtagelse af Laarenes Bagside, hvor de 
sørte Marmoreringer staae paa en levende zinnoberråd eller blod- 
råd Bund, ligesom ogsaa i Axelhulen, i Lysken og omkring 
Gattet. 
Udmaalingen af det ene Exemplar (en Hun): 
Længde af Hoved og Krop 150"= eller 5" 9". 
Hovedelts Brede. stuk im 1 2 AS 
Længde af Bagbenene. . . 2207» — 8” 5'”. 
— … …….— ”Bagfoden . +. 40 1504 84 
Det brasilianske Navn for denne Art er Gia. Vi antage det 
for sandsynligt, skjåndt ikke aldeles vist, at det er Spix's Rana 
labyrinthica. Derimod er det utvivlsomt den, som i ,Erpétol. 
généralef og i Castelnaus Reise 7) fårer dette Navn. 
I sit Catalog over British Museums Batrachier (p. 31) har 
"Giinther henfårt denne Art til Slægten Pleurodema, hvis Typ er 
P. Bibroni Tschudi (Cystignathus Bibroni D. B.). Vi kunne 
ikke billige denne Sammenstilling af to saa yderst forskjellige 
Former , der formodentlig væsentlig skal ståttes paa det stærkt 
udviklede Hudkjertelparti paa Siderne af C. labyrinthicus; men 
dette danner ikke en enkelt, skarpt begrændset Kjertelknude 
som hos Pleurodema Bibroni. Dertil kommer, at Trommehuden 
hos Pleurodemerne er utydelig, medens den hos C. labyrinthicus 
er ligesaa tydelig som hos de typiske Cystignather. Hvordan 
man end vil fordele Indholdet af den maaskee noget for omfat- 
Eee nl ENS IKRRLAR 
keg 16. 
