190 
Hovedet maae kaldes glatte, er Bugen som sædvanlig grovt | 
og dette grovt kornede Parti begrændses fortil af en 
mellem Forlemmerne. Mellem fårste og anden Finger er d 
ingen Svommehud, men mellem anden, tredie og fjerde 
et svagt Rudiment, som fortsætter sig som en svag Bi 
langs med de 3 ydre Fingre. Under hver Finger findes 
stårre Ledknude foruden flere Smaaknuder; en lille ydre To 
knude er tilstede hos Hannerne, hos" Hunnerne mangl 
eller er netop kun antydet, Paa Bagfådderne findes der f 
Fodrodsknuden en stårre Knude under første og anden d 
under tredie og femte og 3 under fjerde, naar ikke den bag 
disse er saa lille, at man er i Tvivl om man skal tælle des: 
eller ikke; de "smaa Vorter under Mellemfodens Knogler 
undertiden være meget utydelige. Svåmmehuden naaer ti 
kun lidt ud over fjerdewWTaas anden (mellemste) Ledknude 
med andre Ord omtrent til det tredie sidste Led, men kan d 
forfålges videre som en svag Hudbræmme. indtil Taaskiven 
Ligesom hos H. maxima findes der altid em hvid, mår 
fattet Linie langs med Underlæbens Rand, langs med U 
men og Haanden, langs med Foden og Tarsen og, lan! 
Anallisten. Ligesaa charakteristisk synes det at være, sk, 
bagpaa paa en mørk Grund er tegnet med runde hvide " 
og at et Bælte af lignende hvide Pletter indtage en stårre. 
mindre Deel af Dyrets Sider mellem Lysken og Armbuleny 
end her paa en mindre mårk Grund, og derfor noget 
idinefaldende, Dernæst er. der — omtrent som hos Hr 
— et mere eller mindre tydeligt, mårkt Baand langs 
under Armen og Haanden under den hvide Stribe, på 
benets ydre (ikke åvre) Rand og bagpaa Tarsen 08 Foden t 
den hvide Linie. Endelig er en sort Stribe, der indtager 
rummet mellem den lyse Overlæberand og Rostralkanten 
dennes Fortsættelse bagtil charakteristisk for denne Art 
farven varierer forresten fra Graat til Bruunt eller næsten 
rådt; en zirlig Marmorering af mårke, af fine gule hinieE R 
