193 
maa Årten henfåres til vor fårste Underafdeling af Slægten med 
skraalstillede convergerende Tandgrupper. Tungen er meget bred, 
men frembyder ellers intet mærkeligt,  Istedenfor den horizon- 
tale Skulderfold hos H. albomarginata findes der ligesom hos 
H. maxima en buet, som fra Giets Bagrand låber i en Krum- 
ning ued mod Skulderen ovenover og bagom Trommehinden. 
Huden har hist og her en stårre Vorte, saavel paa Kroppen 
som paa Hovedet og Lemmerne; forresten er den fiint rynket, 
men ikke egentlig kornet, dog er Halsen (Hovedets Underside) 
svagt granuleret. Dyrets lyse graalige Grundfarve er fiint punkteret 
med mårke Prikker, som paa Lemmerne ordne sig saaledes, at 
disse faae et svagt stribet Udseende. Kroppens Sider ere 
tegnede med uregelmæssige graalige Tverstriber paa en ganske 
lys Bund. 
Udmaalinger : 
Længde af Krop og Hoved 46rm eller i” 9'” 
— af Bagbenene gem - 2" 104" 
— af Bagfoden gr 413 
Med Hyla lichenosa Ginth. (1. c. p. 102. pl. VIII C) har H. 
pustulosa vistnok en Deel Lighed, men Ganetændernes Forhold 
er et heelt andet; Trommehuden er meget mindre, og Svåmmehu- 
den navnlig paa Forlemmerne langt mindre udviklet end paa den 
foreliggende Form. 
5. Hyla pugnax O. Schmidt”). 
Af denne Art, som ugentvivl kommer meget nær til Hyla 
Doumercii D.B., har Prof. Prosch i sin Tid som Skibslæge bjem- 
bragt to Exemplarer (begge Hanner med Strubespalter) til Univer- 
Sitetsmuseet fra Puerto Cabello;  Krakauer-Museets vare fra 
Floden Chiriqui i Ny Granada. Da vi ikke kunne tiltræde 
Prof. Schmidts Opfattelse af et denne Art udmærkende Forhold, 
ville vi her skjænke den nærmere Omtale. 
") Denkschriften d. Wiener br nere d. Wissensch., mathemat. naturw. 
Classe XVI Bd. 1858, p. 
13 
