id, RER 
optager største Delen af Lemmerne, men som kun allerforrest, på 
Hovedet, begrændses forneden af en hvid Linie, der følger langs 
med Overlæbens Rand. Dyrets Bugside er mere eller minde 
sortplettet, Halen blaa oventil og paa Siderne, naar undtages 
dens alleryderste Deel, som har en svag rådlig Farve. 
Udmaaling: 
Fra Snudespidsen til Forlemmerne 413", 
fra disse til Analaabningen . ... 27", 
EL STE FL ERE ØER re ure 
Arten vil kunne diagnoticeres saaledes: 
4. Maximiliani nob. scutis supraocularibus binis, primo magt, 
secundo minuto, frontørostralibus nullis, frontoparietalibus MUN 
nasalibus supra divisis, postmentalibus septem, seriebus sguamarum et 
Poris 16, media dorsi impari nulla; lineis longitudinalibus albis duabus 
ie RED SEVEN, OSSERE DE NES REE 
Heterodactylus Lundii Rhdt. & Ltk. 
(Tab. VI, fig. 10). dg 
Af Slægten Heterodactylus besidder det kongelige mar 
historiske Museum to Exemplarer, henhårende til to SR 
Årter; det ene, som er mindre vel bevaret og allerede frå 
Tid findes i Museet, have vi troet at kunne henføre til Hder 
det ande 
ør É 
dactylus imbricatus Spix, hidtil Slægtens eneste Art; 
som Reinhardt har hjembragt fra sin sidste brasilianske 
er nyt. DA 
Da H. imbricatus (Tab. VI, fig. 11) er udførlig MESLA 
tologie générale£, kunne vi indskrænke os til at angive de F 
hvori H. Lundii afviger fra den Form, som vi ansee for H. Å 
catus; dog maae vi strax forudskikke den Bemærkning, mr le 
to foreliggende Exemplarer har nogen virkelig Tommelfinét! ” 
Forlemmerne, saa at heller ikke Museets ældre Exemplaf Ga 
kunne henfåres til den af Duméril og Bibron b 
